Справа № 289/2026/25
Номер провадження 2/289/321/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участі секретаря судового засідання Василенко О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» на умовах строковості, платності і поворотності укладено кредитний договір № 14.11.2020-100002084 від 14.11.2020, відповідно до якого відповідач отримав кошти в сумі 5000,00 грн., первинний період користування кредитом 14 днів з дати його надання, проценти в розмірі 1400,00 грн. сплачуються до 27.11.2020, кількість пролонгацій не обмежена, однак право на пролонгацію припиняється, якщо загальна сума процентів за договором досягне 10000,00 грн.

09.10.2024 між ТОВ «Споживчий Центр» (первісний кредитор) та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (позивач) було укладено Договір факторингу № СЦ-091024-14, за умовами якого ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набув право вимоги до боржників, зазначених в Переліку, який переданий новому кредитору за Актом прийому-передачі (додаток №1). У реєстрі №1 згідно Переліку боржників, який первісний кредитор передав позивачу, значиться відповідач ОСОБА_1 , заборгованість якого за кредитним договором № 14.11.2020-100002084 від 14.11.2020 становить суму: 15000,00 грн., з яких: 5000,00 грн. тіло кредиту та 10000,00 грн. відсотки.

Відповідач жодного платежу на погашення заборгованості не здійснив, а тому позивач просить стягнути з відповідача загальну суму кредитної заборгованості 15000,00 грн.

Ухвалою від 04.12.2025 відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до судового розгляду на 07.01.2026 (а.с.49), копію ухвали направлено сторонам (а.с.50,52,53,56).

19.12.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_1 , не заперечуючи факту укладення кредитного договору № 14.11.2020-100002084 від 14.11.2020, просить суд врахувати, що позовна заява подана до суду 31.10.2025, тобто після спливу встановленого законом строку позовної давності. Вважає нарахований розмір процентів явно неспівмірним, надмірним та таким, що порушує принципи справедливості, добросовісності та розумності, при цьому позивачем не надано суду належних та допустимих доказів кожної пролонгації строку кредитування, волевиявлення відповідача на кожне продовження договору, правомірності нарахування процентів після закінчення первинного строку кредитування, відтак нарахування процентів після 27.11.2020 є необґрунтованим. Також не погоджується із зазначеним розміром витрат на професійну правничу допомогу 6000,00 грн., який є неспівмірним із складністю справи, яка є малозначною, позов є типовим (шаблонним), а заявлені витрати складають 40% від суми позову, що є необґрунтовано завищеним. Враховуючи викладене просить відмовити в задоволенні позову, а при неможливості такого просить зменшити розмір заявлених до стягнення відсотків, як явно неспівмірних, а також зменшити витрати на професійну правничу допомогу до розумної, справедливої суми, співмірною зі складністю, обсягом справи та ціною позову (а.с.57-63), про що заявив відповідні клопотання (а.с. 64-67,68-70).

02.01.2026 позивач направив до суду додаткові пояснення у справі, в яких наголошує на правомірності укладеного електронного договору, отриманні відповідачем кредитних коштів та наявності заборгованості, яку відповідачем не спростовано, власного розрахунку не надано, при цьому невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором ані первинному кредитору, ані фактору, не звільняє його від виконання грошового зобов`язання. Строки позовної давності у даному кредитному договорі продовжувалися на строк дії карантину, а в подальшому перебіг позовної давності зупиненявся на строк дії воєнного стану в Україні, отже строк позовної давності позивачем не пропущено (а.с.72-75).

Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності (а.с.4 на звороті).

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.56), клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило.

В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до положень статей 525, 526, 527, 530, 625 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст. 1054 ч. 1 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Положенням статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Судом встановлено, що 14.11.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» укладено кредитний договір № 14.11.2020-100002084 шляхом підписання Заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) з якою позичальник ознайомився 14.11.2020 (а.с.7-8,9-10).

Кредитний договір (всі документи, які його складають) підписані сторонами у відповідності до Закону «Про електронну комерцію», у тому числі відповідачем електронним підписом з використанням (уведенням) одноразового ідентифікатора V3216, який було надіслано у SMS-повідомленні на вказаний ним номер телефону НОМЕР_1 (а.с.6-9), а також проставленням електронного підпису мишою (а.с.10).

Основні (істотні) умови кредитування викладені в Заявці кредитного договору № 14.12.2020-100002084 від 14.12.2020 (а.с.9-10).

Так, за змістом Заявки позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), кредитодавець ТОВ «Споживчий Центр» надає позичальнику ОСОБА_1 кредит на таких умовах:

Сума кредиту 5000,00 грн;

Строк, на який надається кредит 14 календарних днів з дати надання (далі «первинний строк»);

Графік платежів: сума кредиту 5000,00 грн. та проценти - 1400,00 грн. сплачуються до 27.11.2020.

Пролонгація строку користування кредитом здійснюється позичальником шляхом сплати ним процентів за весь попередній строк користування кредитом, що надає право позичальнику повернути кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою процентів за цей пролонгований (додатковий) строк. Пролонгований строк дорівнює первинному строку (тобто 14 днів) та обраховується з дня сплати процентів. Кількість пролонгацій не обмежена, однак, право на пролонгацію втрачається, якщо в результаті пролонгації загальна сума процентів за договором досягне 10000,00 грн.

В Заявці передбачено застосування таких процентних ставок:

Фіксована процентна ставка «Економ» - 2 % за 1 день користування кредитом, застосовується протягом первинного (14 днів) та пролонгованого строків;

Фіксована процентна ставка «Стандарт» - 2,5 % за 1 день від суми неповернутого кредиту, застосовується після/в період закінчення первинного та пролонгованого строків.

У Заявці зазначено, що позичальник ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти). Підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 14.11.2020-100002084 від 14.11.2020, з якими попередньо уважно ознайомився.

Перед укладанням кредитного договору 14.11.2020 позивач надав відповідачу інформацію щодо умов кредитування та про вартість кредиту, надіславши йому в особистий кабінет Паспорт споживчого кредиту на заявлену суму кредиту 5000,00 грн., який також підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором V3216. У цьому паспорті вказано, що загальні витрати за кредитом для споживача складають 1400,00 грн процентів, нарахованих за 14 днів строку кредитування, які разом з кредитом (5000,00 грн.) сплачуються позичальником до 27.01.2020 (а.с. 6).

Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 881,64% річних, що у Паспорті споживчого кредиту та у п.2.8. Договору (оферти) також вказується як орієнтовна реальна річна процентна ставка за користування кредитом.

Позивачем додано копію паспорта ОСОБА_1 (а.с.11-13), копію картки платника податків ОСОБА_1 (а.с.13 на звороті) та фотознімок відповідача (а.с.14).

14.11.2020 ТОВ «Споживчий центр» підтвердило укладення кредитного договору № 14.11.2020-100002084 від 14.11.2020 із позичальником ОСОБА_1 на умовах зазначених у Заявці (а.с. 15).

Згідно електронного чеку № 302878252 в платіжній системі FONDI успішно проведено безготівкову операцію 14.11.2020 о 12:10 по перерахунку коштів в сумі 5000,00 грн. від відправника ТОВ «Споживчий Центр» та зарахування їх на картку НОМЕР_2 за договором №14.11.2020-100002084 (а.с.16).

Картка субконто контрагента по договору №14.11.2020-100002084 (а.с.22-24) свідчить, що згідно бухгалтерського обліку ТОВ «Споживчий Центр» 14.11.2020 о 12:10:11 ОСОБА_1 надано кредит в сумі 5000,00 грн. шляхом списання коштів з рахунку кредитодавця. Нарахування відсотків з 14.11.2020 по 27.11.2020 (14 днів кредитування) здійснювалося згідно договору за ставкою - 2% в день, по 100 грн. щодня (5000 грн. х 2% = 100 грн.).

З цієї виписки також видно, що позичальник у визначений договором строк до 27.11.2021 кредитні кошти не повернув та не сплатив, визначені договором проценти в сумі 1400 грн. (100 грн. х 14 днів), а отже пролонгації строку дії договору (строку кредитування) ще на 14 днів і більше не було. Саме тому з 28.11.2020 кредитодавець розпочав нарахування відсотків за вищою ставкою 2,5% в день, що складає 125,00 грн. щодня (5000 грн. х 2,5% = 125 грн.).

Картка субконто також свідчить, що після закінчення 14-денного строку, на який надавався кредит, тобто після 27.11.2020 і до дня формування виписки до 08.10.2025 позичальник ОСОБА_1 , маючи прострочену заборгованість, не вніс жодного платежу на її погашення.

04.02.2021 кредитодавець ТОВ «Споживчий Центр» припинив нарахування позичальнику ОСОБА_1 будь-яких процентів, оскільки їх загальна сума досягла граничного максимального розміру, визначеного договором, а саме: 10000,00 грн., з яких: 1400,00 грн. проценти за користування кредитом під час строку кредитування, визначеного в договорі (14 днів); 8600,00 грн. - проценти за понадстрокове користування кредитом. Загальна сума заборгованості відповідача разом з неповернутим кредитом визначена кредитором в розмірі 15000,00 грн., з яких 5000,00 грн. - неповернутий кредит, 10000,00 грн. - проценти.

Отже судом встановлено, що ТОВ «Споживчий Центр» виконав свої зобов'язання за договором №14.11.2020-100002084 від 14.11.2020, перерахувавши відповідачу 14.11.2020 на вказану ним банківську картку кредитні кошти в сумі 5000,00 грн. У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 у визначену договором дату (27.11.2020) та після неї кредит не повернув та не сплатив проценти (плату) за користування кредитом.

09.10.2024 між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу № СЦ-091024-14, згідно якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр» (а.с.17-20).

Згідно Акту приймання-передачі Переліку №1 до Договору факторингу № СЦ-091024-14 від 09.10.2024 (Додаток 1 до Договору факторингу) ТОВ «Споживчий Центр» передав, а ТОВ «Новий Колектор» прийняв Перелік №1, права грошових вимог за якими відступаються згідно договору (а.с.21).

Згідно Переліку №1 (Додаток 2 до Договору факторингу № СЦ-091024-14 від 09.10.2024) ТОВ «Споживчий Центр» відступило ТОВ «Новий Колектор» право вимоги до боржників за кредитними договорами, серед яких під порядковим номером: 19810 значиться ОСОБА_1 як такий, що прострочив на 1412 днів виконання зобов'язання за договором №14.11.2020-100002084 від 14.11.2020 та має заборгованість на загальну суму 15000,00 грн., з яких: 5000,00 грн. основний борг по кредиту; 10000,00 грн. відсотки (а.с.27-29).

За змістом довідки ТОВ «Новий Колектор» № 3430/25-ДПЗ від 22.10.2025 ОСОБА_1 станом на 22.10.2025 має прострочену заборгованість перед позивачем, як новим кредитором за кредитним договором №14.11.2020-100002084 від 14.11.2020, в загальному розмірі 15000,00 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 10000,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.30).

Поряд з цим умовами укладеного між сторонами кредитного договору у формі заявки чітко обумовлено, що строк на який надається кредит становить 14 календарних днів. Цією ж заявкою визначено графік платежів: сума кредиту у розмірі 5000,00 грн. та проценти у розмірі 1400,00 грн. сплачуються до 27.11.2020. Строк кредитування у 14 днів визначений п. 2 Паспорту споживчого кредиту підписаного сторонами.

З дослідженого розрахунку, викладеного у довідці про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором встановлено, що розрахунок заборгованості за процентами проведено поза межами чотирнадцятиденного строку кредитування, що суперечить як умовам узятих на себе сторонами зобов'язань, так і ст. 526 ЦК України.

Відповідно до правової позиці Верховного Суду, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов'язання.

У кредитному договорі № 14.11.2020-100002084 від 14.11.2020 сторони визначили, що пролонгація строку користування кредитом здійснюється позичальником шляхом сплати ним процентів за весь попередній строк кредитування кредитом, що надає право позичальнику повернути кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою процентів за цей пролонгований строк.

Оскільки позивачем не надано доказів пролонгації кредитного договору позичальником, шляхом сплати процентів за весь попередній строк кредитування, відтак нараховувати проценти поза межами строку кредитування ні первісний кредитор ТОВ «Споживчий Центр» ні позивач не мали права.

Таким чином сума до стягнення в частині основного боргу та процентів складає 6400,00 грн. (5000,00 грн. сума кредиту +1400,00 грн. проценти). Саме такий розмір заборгованості на переконання суду відповідає закону та існуючій домовленості сторін.

Доказів погашення указаної заборгованості ні позивачу ні попередньому кредитору відповідачем не надано, а тому позов у такому розмірі слід задовольнити.

Щодо строку позовної давності суд зазначає наступне.

Статтею 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У даному випадку кінцевий строк виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором 27.11.2020, отже саме з цієї дати починається перебіг строку позовної давності.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду 03.11.2025 (дата формування позовної заяви в системі «Електронний суд»).

У період з 12.03.2020 до 01.07.2023 на всій території України був встановлений карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), ця обставина є загальновідомою.

За змістом пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Отже трирічний строк загальної позовної давності, визначений статтею 257 Цивільного кодексу України, на час дії карантину продовжувався.

Поряд з тим, через військову агресію російської федерації проти України 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, після чого строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє наразі.

Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17.03.2022.

Надалі Законом України від 08.11.2023 № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024.

Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився і такий стан тривав до 04.09.2025.

Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення (частина третя статті 263 ЦК України).

Перебіг позовної давності поновився 04.09.2025. Позов подано 03.11.2025.

Суд, враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257 ЦК України, внаслідок введення карантину (п. 12 Перехідних положень ЦК України), а згодом зупинку цього строку на період дії воєнного стану (п. 19 Перехідних положень ЦК України) вважає, що загальний строк позовної давності в три роки по вимозі про стягнення заборгованості продовжувався та зупинявся, відтак позивачем не пропущено при зверненні до суду із даним позовом.

Щодо позовних вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 - ч. 6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. При цьому позивачем надано суду Договір № 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02.07.2024, укладений між адвокатським об'єднанням «Верітас Центр» та ТОВ «Новий Колектор» (а.с.35), додаткові угоди № 4 від 14.08.2024 (а.с.36), № 17 від 03.04.2025 (а.с.37) та № 19 від 16.04.2025 (а.с.38) до Договору № 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02.07.2024 року, Звіт про виконану роботу відповідно до Договору № 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02.07.2024 року (а.с.39), платіжну інструкцію кредитового переказу коштів від 24.10.2025 (а.с.40).

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23.01.2014 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 211/1674/19 визначено, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Відповідач скористався своїм правом та заявив клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Суд враховує, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором не є складною та не потребує значного часу і об'єму робіт щодо підготовки матеріалів для подання до суду відповідної позовної заяви, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, представник позивача подав позовну заяву через систему «Електронний суд», в судове засідання не з'явився, обмежившись поданням заяви про розгляд справи без його участі.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, а також часткового задоволення позовних вимог, суд вважає можливим зменшити розмір судових витрат та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 2 000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи по справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1033,56 грн. (6400,00/15000,00 х 2422,40).

Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 141, 263, 265, 274-279, 280-282, 289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (юридична адреса: 01133, м.Київ, вул.Алмазова Генерала, 13, оф.601, ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» заборгованість за Кредитним договором № 14.11.2020-100002084 від 14.11.2020 у розмірі 6400,00 грн. (шість тисяч чотириста грн. 00 коп.) та судовий збір в розмірі 1033,56 грн. (одна тисяча тридцять три грн. 56 коп.), а також витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.)а всього 9433,56 грн. (дев`ять тисяч чотириста тридцять три грн. 56 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Наталія СІРЕНКО