Провадження № 2/202/285/2026
РІШЕННЯ

Іменем України

09 січня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання - Карасьової Г.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Управління-служба у справах дітей Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гарбар Ю.О. використовуючи підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Управління-служба у справах дітей Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки. Однак, відповідач протягом тривалого часу ухиляється від своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина, а саме: не проявляє заінтересованості у його подальшій долі, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, не цікавиться успіхами сина, його здоров`ям і взагалі не спілкується з дитиною. Усі питання щодо виховання неповнолітньої дитини вирішуються позивачем самостійно без будь-якої допомоги з боку відповідача. Також, дитина перебуває на повному утриманні матері. З початком повномасштабного вторгнення з боку російської федерації, відповідач, будучи обізнаним, що його дитина проживає у м. Харкові, тобто постійно і безперервно перебуває у небезпеці, не вчинив жодних дій (навіть не запропонував) убезпечити свого сина, не надав маленькій дитині жодної психологічної допомоги.

Отже, відповідач ухиляється від виховання дитини та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому позивач просить позбавити його батьківських прав у відношенні до його неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до Закону України Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів № 4273-IX від 26.02.2025 року, який набрав чинності 25.04.2025 року, найменування Індустріального районного суду міста Дніпропетровська змінено на Індустріальний районний суд міста Дніпра.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 13 травня 2025 року зобов`язано Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, подати до суду письмовий висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношення до його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20 жовтня 2025 року до суду надійшов висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Правом передбаченим ст. 178 ЦПК України щодо подачі відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 07 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гарбар Ю.О. в підготовче судове засідання не з`явились, натомість представник позивача подала заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи - Департамента служб у справах дітей Харківської міської ради, Управління-служба у справах дітей Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 12.08.2011 року перебували у шлюбі, зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 437, що підтвеержується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 12 серпня 2011 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області.

Від шлюбних відносин сторони мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується укопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 10 серпня 2011 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 , виданого 24 жовтня 2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_5 змінила ім`я на ОСОБА_1 .

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 20.05.2021 року по справі № 638/48/21 розірвано укладений між сторонами шлюб та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.01.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №14» Харківської міської ради, ОСОБА_6 , перебуває на обліку в закладі. З липня 2017 дитина у супроводі матері регулярно зверталась за медичною допомогою та з профілактичною метою до поліклініки. Лікар педіатр контактує з матір`ю.

Відповідно до листа директора комунального закладу «Харківська гімназія № 22 Харківської міської ради» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається у закладі з першого класу. ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню сина, розуміє та знає спрямованість інтересів ОСОБА_7 , рівень його знань, умінь, створює в стосунках з сином доброзичливу та чуйну атмосферу. На прохання класного керівника завжди відгукується та підтримує постійний зв`язок. Під час навчання в офлайн форматі ОСОБА_7 приводила і забирала зі школи мама. Консультації вчителя, загальні та класні батьківські збори відвідує тільки мати. З 24.02.2022 навчання в гімназії проводиться в онлайн форматі, тому ОСОБА_8 створила всі необхідні умови для приєднання ОСОБА_7 до занять і забезпечує контроль його присутності на них. Батько, ОСОБА_2 , з сім`єю не проживає. Протягом навчання ОСОБА_7 в ОСОБА_9 в закладі освітити не з`являвся, до вчителів, класного керівника та адміністрації від нього звернень не було. Інформацію щодо рівня участі батька у процесі виховання та щодо витрат по утриманню сина ні адміністрація ні класний керівник не володіє.

ОСОБА_2 , батько відмовляється від свого сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і не заперечує проти його усиновлення будь - яким громадянином України, або іншої країни. Надає свою згоду на позбавлення його батьківських прав відносно сина, що підтверджується її заявою, посвідченою 17.05.2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петренко К.В. та зареєстрованою в реєстрі за № 714.

Згідно з висновком, виданим органом опіки та піклування № 361 від 20.10.2025 року, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, розглянувши та проаналізувавши всі надані документи, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При прийнятті рішення по справі судом береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону).

Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак тривалий час, не спілкується з сином, не цікавиться його життям, розвитком і вихованням.

Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Неможливо позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших незалежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

За таких обставин, суд доходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, є наслідком винної поведінки відповідача та підставою для позбавлення його батьківських прав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Враховуючи викладене, вимоги позивача є тим допустимим та законним способом захисту порушених прав та інтересів дитини, оскільки в ході судового розгляду справи достеменно встановлено, що відповідач по справі не займається вихованням сина, повністю усунувся та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до неї будь-якої батьківської уваги та турботи.

Таким чином, враховуючи перш за все інтереси дитини, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Управління-служба у справах дітей Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За звернення до суду з позовною завою про позбавлення батьківських прав Позивачем були понесені витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 гривень, що підтврджується квитанцією ID: 6806-4324-2520-0944 від 07.10.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у відповідності до ст. 141 КПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі1211,20 гривень.

Керуючись ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, 150, 164, 165, 166,180-184, 185 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 13, 141, 259, 263-265, 268, 272, 280-285, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Управління-служба у справах дітей Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , батьківських прав по відношенню до дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 , судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Мачуський