Справа № 646/149/26
Провадження № 2/646/882/2026
У Х В А Л А

13.01.26 м. Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Серпутько Д.Є., при прийнятті позовної заяви, поданої керівником Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області в інтересах Харківської міської ради ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, скасування права власності та припинення володіння,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області звернувся до Основ`янського районного суду міста Харкова з вищевказаним позовом.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати строк на усунення недоліків, виходячи із таких підстав.

Вимоги до позовної заяви закріплені у ст. 175 ЦПК України, зокрема, у ч. 3 цієї статті. Так, відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Вбачається, що усупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не міститься відомостей щодо відомих номерів засобів зв`язку та адрес електронної пошти відповідачів. Водночас у позовній заяві не відображено відсутності таких відомостей у прокурора як особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Питання участі у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, зокрема, прокурора врегульовано у ст. 56 ЦПК України.

Так, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Відповідно до пункту 3 частини першої ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення пункту 3 частини першої ст. 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

У пункті 3 частини першої ст. 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України «Про прокуратуру».

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Всі ці докази в своїй сукупності є підставами для здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді. Водночас їх відсутність в силу статті 23 Закону України «Про прокуратуру» виключає таке представництво.

Отже, стаття 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлює підстави та порядок здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді.

Правовий аналіз змісту частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Відповідно, наявність одного факту порушення інтересів держави недостатньо для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді. Таке право, включно з правом подавати позов, прокурор має лише, якщо орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, уповноважений державою здійснювати відповідні функції, у спірних відносинах не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження.

Саме лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, не достатньо для прийняття судом цієї заяви та рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після встановлення судом правових підстав для представництва.

До заяви додані окремі документи, що підтверджують наявність підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб в контексті вимог ч. 1 ст. 56 ЦПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», однак прокурором не обґрунтовано належним чином наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в особі Харківської міської ради, оскільки не зазначено, у чому саме полягає нездійснення або неналежним чином здійснення вказаним органом повноважень, віднесених до його компетенції, не деталізовано відповідні повноваження.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Водночас у відповідності до ч. 1 ст. 12 цього ж Закону у системі прокуратури України діють окружні прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається наказом Генерального прокурора. Утворення, реорганізація та ліквідація окружних прокуратур, визначення їхньої компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором.

Відповідно до наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 року № 39 (зі змінами, внесеними згідно з Наказами Офісу Генерального прокурора від 19.10.2022 року № 216, від 21.12.2022 року № 289) затверджено перелік і територіальну юрисдикцію окружних прокуратур. Так, територіальна юрисдикція Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області відповідно до вищезазначеного наказу поширюється Харківський район у межах: Харківської міської територіальної громади (Новобаварський, Холодногірський райони міста Харкова).

Однак із матеріалів позовної заяви вбачається, що керівник Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області просить суд усунути перешкоди власнику Харківській міській територіальній громаді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою площею 0,0377 га, з кадастровим номером :03:008:0011, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на території Основ`янського району міста Харкова, який не належить за територіальною юрисдикцією до відання Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області. Водночас у позовній заяві відсутнє обґрунтування звернення саме керівником Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області із позовом про усунення перешкод Харківській міській територіальній громаді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, розташованою в Основ`янському районі міста Харкова.

З матеріалів позовної заяви слідує, що 28.01.2020 року проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 95,4 кв.м, по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі технічного паспорту, виданого 24.01.2020 року ТОВ «Лімінгтон» з неправдивими відомостями про спорудження цього будинку в 1989 році та за відсутності належних документів, які б підтверджували присвоєння означеної адреси, а також за відсутності документів на земельну ділянку під вказаним об`єктом.

Відділом у Дрогобицькому районі Міськрайонного управління у Дрогобицькому районі та м. Дрогобичі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області 22.12.2020 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,0377 га, по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :03:008:0011 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої та погодженої 24.09.2020 року ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_3 .

Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. 28.01.2020 року, за відсутності передбачених законом документів, які б підтверджували присвоєння адреси відповідному будинку, прийнято рішення з індексним № 50886275 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 95,4 кв.м, житловою площею 61 кв.м по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер відомостей про речове право 35255686).

Отже, зазначені прокурором обставини мали місце на початку 2020 року.

Водночас у відповідності до ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною, отримана в електронній чи паперовій формі за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру прав, має однакову юридичну силу та використовується відповідно до законодавства.

Враховуючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001594 від 24.10.2023 року, розпочато у 2023 році за фактом самовільного будівництва житлового будинку на самовільно зайнятій земельній ділянці, вбачається, що прокурором як особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, не зазначені у позовній заяві обставини, які перешкоджали у зверненні до суду із відповідним позовом з 2020 року до початку 2026 року відповідно як Харківською міською радою як розпорядником майна, яке перебуває у власності Харківської міської територіальної громади, так і прокурором як особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Таким чином, прокурору як особі, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, необхідно відобразити у позовній заяві відомості щодо відомих номерів засобів зв`язку та адрес електронної пошти відповідачів або зазначити щодо відсутності таких відомостей у прокурора; зазначити, у чому саме полягає нездійснення або неналежним чином здійснення Харківською міською радою повноважень, віднесених до її компетенції в межах позовних вимог, заявлених прокурором; обґрунтувати звернення до суду керівником саме Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області із позовом про усунення перешкод Харківській міській територіальній громаді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, розташованою в Основ`янському районі міста Харкова; зазначити обставини, які перешкоджали у зверненні до суду із відповідною позовною заявою з 2020 року до 09.01.2026 відповідно як Харківською міською радою, так і прокурором.

Вказані недоліки перешкоджають прийняттю позовної заяви до розгляду, у зв`язку з чим її слід залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву, подану керівником Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області в інтересах Харківської міської ради Лесенко Олексієм Сергійовичем до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, скасування права власності та припинення володіння залишити без руху.

Установити строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі неусунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Є. Серпутько