УХВАЛА

08 січня 2026 року

м. Київ

справа № 214/8910/20

провадження № 61-14558ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя

особа: ОСОБА_3 , про виселення без надання іншого житлового приміщення, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання договору

купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала

до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду

від 14 жовтня 2025 року у зазначеній справі.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів

у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження

(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскаржену постанову суд апеляційної інстанції ухвалив 14 жовтня 2025 року, касаційну скаргу надіслано 13 листопада 2025 року, тобто в межах строку

на касаційне оскарження.

Верховний Суд ухвалою від 05 грудня 2025 року касаційну скаргу залишив

без руху та встановив заявнику строк для усунення її недоліків.

29 грудня 2025 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги.

Вказані в ухвалі недоліки у встановлений судом строк заявником усунено.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій

статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України щодо

її форми і змісту. Судовий збір заявником сплачено.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно

до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно інформації з Єдиного реєстру судових рішень, Верховний Суд ухвалою

від 17 листопада 2025 року (провадження № 61-14218ск25), відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про виселення

без надання іншого житлового приміщення, та за зустрічним позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання договору

купівлі-продажу недійсним, визнавши справу № 214/8910/20 малозначною.

За таких обставин ухвалені у цій справі судові рішення можуть бути оскаржені

в касаційному порядку виключно за наявності випадків, передбачених

пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження заявник посилається на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України,

та вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Так, заявник, зокрема, вважає, що справу слід передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку із необхідністю відступу від висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20) та від 21 серпня 2019 року у справі № 569/4373/16-ц (провадження № 14-298цс19).

Право на справедливий суд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції,

має тлумачитися з урахуванням верховенства права, одним з основних аспектів якого є принцип правової визначеності, який вимагає, щоб усі заявники мали ефективний засіб судового захисту, що дозволив би їм захищати свої громадянські права (справа Brumarescu v. Romania [GC], N 28342/95, § 61, ECHR1999-VII). Європейський суд з прав людини також нагадує, що правила, які регулюють формальні заходи, які необхідно вжити, та строки, які мають бути дотримані

при оскарженні, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя

та дотримання, зокрема, вищезазначеного принципу правової визначеності.

У зв`язку з цим, згадані правила або спосіб їх застосування не повинні перешкоджати сторонам судового процесу використовувати наявні засоби правового захисту (справа Miragall Escolano and Others v. Spain, N 38366/97, 38688/97, 40777/98, 40843/98, 41015/98, 41400/98, 41446/98, 41484/98, 41787/98

та 41509/98).

У справі «Golder v. The United Kingdom» (заява N 4451/70, рішення від 21 лютого

1975 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що було б немислимим,

щоб стаття 6 пункт перший містила детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій у цивільних справах і не захищала би в першу чергу те,

що дає можливість практично користуватися такими гарантіями - доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм, позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду. Все вищенаведене свідчить про те, що право доступу до правосуддя є одним із невід`ємних складових права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Дослідивши касаційну скаргу, на підставі підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, враховуючи наведені в касаційній скарзі доводи, Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження

у цій справі.

За таких обставин касаційне провадження у зазначеній справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у цій справі.

Витребувати з Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області справу № 214/8910/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про виселення без надання іншого житлового приміщення, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Іншим учасникам справи надіслати копії касаційної скарги та доданих до неї документів.

Роз`яснити учасникам справи, які відповідно до частини шостої статті 14 ЦПК України зобов`язані зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрували

його, що вони мають обов`язок зареєструвати свій електронний

кабінет та можливість ознайомитися із копією касаційної скарги та доданих документів, що подані у цій справі, виключно через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який

за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк

до 09 лютого 2026 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву

та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров