БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2553/25
Провадження № 2-п/497/1/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про розгляд заяви про переггляд заочного рішення

12.01.26 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.

за участю секретаря судового засідання - Мунтянової В.Р.,

заявника (відповідача) - ОСОБА_1 ,

представника заявника (відповідача) - ОСОБА_2,

розглянувши у?відкритому судовому?засіданні в?залі суду?в м.?Болград заяву ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Болградського районного суду Одеської області від 06.11.2025 року, ухваленого по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2025 року Болградським районним судом Одеської області постановлено судове рішення по справі № 497/2553/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

24.11.2025 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд названого заочного рішення.

В обґрунтування заяви представник зазначає, що:

Заявнику з даних застосунку «Дія», стало відомо про ухвалення Болградським районним судом Одеської області заочного рішення від 06.11.2025 року по зазначеній справі

17.11.2025 року представником заявника було подано заяву про надання можливості на ознайомлення з матеріалами справи.

20.11.2025року представник ознайомився з матеріалами справи на 70 аркушах.

За результатами ознайомлення за відповідною заявою представника з матеріалами справи, вбачається наявність підстав для перегляду зазначеного заочного рішення суду з огляду на наступне.

Ухвалюючи заочне рішення, суд виходив з належного повідомлення відповідача.

Відомості про повідомлення адресата, у відповідності до Постанови КМУ № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку», щодо знаходження у відділенні поштового зв`язку поштового відправлення з поміткою «Судова повістка», тощо - відсутні.

З огляду на зазначене, на думку представника відсутні також підстави вважати, що відповідач був обізнаний про звернення позивача до суду та свідомо не отримував судових повісток.

Зазначена в заочному рішенні суду електронна адреса відповідача, на яку додатково надсилалось повістки про що в матеріалах міститься відмітка про доставку (а.с.60) не є актуальною, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи відомостей про їх отримання/прочитання, проте, зазначену е-пошту зазначено позивачем. Крім того, відповідач є військовослужбовцем та знаходиться в зоні проведення бойових дій.

При цьому представник посилається на положення ч.1 ст.288 ЦПК України, яким визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування наявності підстав для відмови у позовних вимогах, представник зазначає, що наявні підстави для відмови в позові ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» виходячи із наступного:

- згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, не уявляється за можливе періодичне погашення кредиту саме відповідачем;

- згідно розрахунку заборгованості, позивачем нараховано відсотки за весь період включно до моменту звернення до суду, тоді як згідно п.1.3 Кредитний договір укладено 23.03.2021 року терміном на 30 днів, згідно п.1.4 Кредитного договору, строк кредитування сплив 24.04.2021 року. Згідно Паспорту кредиту, річна відсоткова ставка становить - 365 %.

При цьому захисник посилається на позицію ВС-КЦС у справі № 487/7824/15-ц, постанова від 06.03.2018 року, в якій судом зазначено, що «Згідно зі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, а відповідно до п.5 ч.3 цієї же статті Закону умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором».

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». В той же час, розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Тобто по твердженню представника заявника (відповідача) в даному випадку неможливо перевірити заявлені товариством вимоги в частині обґрунтованості та правильності наданого позивачем розрахунку заборгованості.

- формулювання визначене у п.7.1, стосовно дії договору до повного виконання, не містить правової визначеності оскільки, поняття строку дії договору та строку виконання зобов`язання не є тотожними але призводить до того, що його закінчення може ніколи не настати. Проте договір не може породжувати невизначеність стосовно строку його дії, оскільки передбачений момент виконання зобов`язання - конкретний термін, який є закінченням строку дії договору.

Пролонгацію договору відповідно п.2.3.1, 2.3.1.2, визначено з посиланням на певні умови а саме - відсутність заборгованості.

Тобто, в даних правовідносинах пролонгація автоматично не відбувається.

- представник заявника (відповідача) звертає увагу, що матеріали справи не містять жодного доказу надання/отримання кредитних коштів, проте, чч.1,2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Наданий представником позивача розрахунок заборгованості за кредитом не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Позивач не надав оригінали первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, які б підтверджували розрахунки позивача.

- на підтвердження факту укладення кредитного договору між ТОВ «Діджи Фінанс» та ОСОБА_1 , позивачем до матеріалів справи додано роздрукований примірник договору, в якому у розділі відомостей про позичальника вказано прізвище, ім я, по батькові відповідача, адреса його проживання та ідентифікаційний код. При цьому, кредитний договір як і Паспорт кредиту, не містять відомостей про одноразовий ідентифікатор, який згенерований при підписанні відповідачем цього договору, (а.с.26, зворотна сторінка)

Також, не містять відомості про такий одноразовий ідентифікатор Паспорт споживчого кредиту, доданий позивачем до позовної заяви в обґрунтування укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору.

При цьому, доказів проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету ТОВ «Діджи Фінанс» суду не надано. Зазначення у тексті договору особистих даних ОСОБА_3 (прізвище, ім`я, по батькові відповідача, адреса його проживання та ідентифікаційний код) не підтверджує підписання останнім кредитного договору в електронній формі.

За викладених обставин, представник заявника (відповідача) просить:

-визнати причини неявки відповідача у судове засідання поважними;

-переглянути та скасувати заочне рішення Болградського районного суду Одеської області у цивільній справі № 497/2553/25 від 06.11.2025 року;

-у позовних вимогах ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» - відмовити.

Ухвалою від 25.11.2025 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено судове засідання на 12.01.2026 року о 10:00 годині (а.с.22), про що повідомлено сторін (а.с.23-24).

28.11.2025 року через систему «Електронний суд» отримано додаткові пояснення у справі представника позивача ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с.25-31, 32-39).

Згідно вказаних пояснень представник позивача вважає заяву ОСОБА_1 безпідставною та не обґрунтованою та наводить свої детальні заперечення. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлявся про призначені у справі судові засідання шляхом надіслання судових повісток та повідомлень, а також приймаючи до уваги те, що наведені відповідачем доводи на цей час не спростовують висновків суду та відповідно до процесуального закону не зумовлюють необхідності скасування рішення суду, представник позивача вважає, що заява про перегляд заочного рішення повинна бути залишена судом без задоволення.

В судове засіданні 12.01.2026 року:

- заявник ОСОБА_1 підтримав свою заяву, просив задовольнити. Пояснив, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає його теща, яка інколи отримує поштову кореспонденцію, яка надсилається на його ім?я. Втім проживає за іншою адресою (якою саме не назвав). Тому документи суду по даній справі він не отримував. Про постановлене рішення дізнався з застосунку «Дія», якою користується з часу створення цього застосунку. З рішенням суду не погоджується, оскільки не пам?ятає, що б він отримував кредит в 2021 році. При цьому підтвердив, що номером телефону: НОМЕР_1 та ел.поштою: ІНФОРМАЦІЯ_1 користувався до початку 2025 року, а потім телефон було пошкоджено та втрачено. В зв?язку з чим користується новим телефоном з новим номером та створеною новою поштою.

Доказів на підтвердження заперечень щодо позовних вимог та не укладення кредитного договору з ТОВ «Мілоан», заявником (відповідачем) надано не було;

- його представник ОСОБА_2 підтримав доводи заяви про перегляд заочного рішення суду. Пояснив, що позивачем не надано доказів перерахування коштів на рахунок відповідача, а долучене до позовної заяви платіжне доручення не є первинним фінансовим документом. Заявник ОСОБА_1 заперечує факт кредитних правовідносин з відповідачем, оскільки а ні кредитний договір з ТОВ «Мілоан», а ні паспорт споживчого кредиту не містять електронний ідентифікатор доступу на підтвердження укладення кредитного договору.

Представник підтримав доводи, викладені ним в заяві про перегляд заочного рішення, звернув увагу, що позивачем були нараховані відсотки про до дати звернення до суду, тоді як строк дії кредитного договору всього лише 30 днів. Розрахунок який наданий позивачем є незрозумілим та є неналежним доказом, оскільки це не первинний документ.

- представник позивача, будучи повідомленими належним чином (а.с.40) - не прибув. В додаткових поясненнях від 28.11.2025 року зазначив клопотання про проведення судового розгляду у відсутність представника позивача (а.с.39 зворотна сторінка).

Розглянувши доводи?викладені в?заяві ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 від 24.11.2025?року, дослідивши?матеріали цивільної?справи 497/2553/25, суд дійшов наступного висновку.

В провадженні Болградського районного суду Одеської області з 30.09.2025 року перебувала позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с.59 матеріали справи).

Судовий розгляд був призначений на 06.11.2025 року о 12:00 годині (а.с.60 матеріали справи). Відповідачу суд надсилав ухвалу, судову повістку-виклик на адресу постійного місця реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.60), що підтверджується відповіддю № 1831715 отриманою судом з Єдиного державного демографічного реєстру від 30.09.2025 на запит суду (а.с.58).

Саме ця адреса зазначена заявником (відповідачем) в заяві про перегляд заочного рішення суду, тобто не будь-яка інша адреса фактичного місця проживання.

Окрім цього суд повідомляв відповідача шляхом надіслання документів на електронну пошту відповідача, наявну в матеріалах справи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.60 зворотна сторінка).

Доказів того, що вказана електронна пошта відповідача є неактуальної суду наразі не надано.

Більш того, в заяві про перегляд заочного рішення суду представник заявника (відповідача) вказує на те, що відповідач ОСОБА_1 дізнався про постановлене судове рішення з застосунку «Дія».

З огляду на наявність доказів у справі про належне повідомлення відповідача по справі ОСОБА_1 судом постановлено заочне рішення суду 06.11.2025 року (а.с.66-69 матеріали справи), яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»: вул. Симона Петлюри, буд.21/1, м. Бровари, Київська область, 07406, , р/р НОМЕР_4 відкритий в АТ «ПУМБ», заборгованість за кредитним договором Кредитним договором № 102115770 від 23.03.2021 у розмірі 18741,90 гривень (вісімнадцять тисяч сімсот сорок одна гривня 90 копійок), яка складається з наступного: - 6895.00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; - 11846,90 гривень - заборгованість за відсотками; та - 2422,40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) судового збору; - 5 000 гривень (п`ять тисяч гривень) витрати на професійну правничу допомогу.

Копію вищезазначеного заочного рішення суд надсилав на адресу постійного місця реєстрації відповідача ОСОБА_1 , про що свідчить супровідний лист від 06.11.2025 року (а.с.70 матеріали справи).

Судове рішення відповідачем також не отримано, рекомендований поштовий лист повернувся до суду 02.01.2026 року без вручення з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання» (а.с.74-79 матеріали справи), хоча відповідач вже знав про постановлене рішення, втім в черговий раз ухилився від отримання кореспонденції суду.

Щодо доводів заявника (відповідача) про неналежне повідомлення про судовий розгляд справи.

Відповідно до ст.128 ЦПК України:

-судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик;

-судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями;

-судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно;

- судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

-у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:

1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

- днем вручення судової повістки є:

1) день вручення судової повістки під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В матеріалах справи наявні докази про надіслання відповідачу за адресою постійного місця реєстрації як ухвали суду та судової повістки-повідомлення, так і рішення суду (а.с.61-63, 74-79) матеріали справи). Іншої актуальної адреси місця реєстрації і проживання відповідача суду не було відомо.

Окрім цього, саме цю адресу заявником (відповідачем) зазначено в заяві про перегляд заочного рішення (а.с.1), за якою ця особа отримала поштову кореспонденцію суду (а.с.40), оскільки виявила зацікавленість в отриманні саме цієї кореспонденції суду.

Відповідно до п. 99 постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п. 116 розділу «Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів» постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку», у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Суд звертає увагу, що на поштовому рекомендованому листі від 30.09.2025 року наявна відмітка «судова повістка» (а.с.61-63), що спростовує доводи представника відповідача.

Відповідно до п. 116 розділу «Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів» постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку», у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

З пунктів 99 та 116 указаних Правил вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання» можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував - не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його спливу було повернуто за зворотною адресою.

А відтак, неотримання судових повісток Відповідачем за адресою постійного місця реєстрації та повернення їх до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» чи/або «адресат відсутній за вказаною адресою», є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) Відповідача щодо їх належного отримання, з метою не бажання останнього з`являтись в судові засідання.

Окрім того, суд повідомляв відповідача шляхом надіслання документів на електронну пошту відповідача, наявну в матеріалах справи: , що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.60 зворотна сторінка). Доказів того, що вказана електронна пошта відповідача є не актуальною суду не надано.

Тобто, зазначеного було достатньо для постановлення заочного рішення суду.

Суд звертає увагу, що відповідач підтвердив, що з даним рішенням суду ознайомився через за стосунок «Дія» (а.с.1), тобто підтвердив наявність цього застосунку та користування ним.

06.03.2023 на сайті Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України) було розміщено повідомлення http://tinyurl.com/yeycfehf, що відтепер судові рішення з Електронного суду надходитимуть і до мобільного застосунку «Дія». У ДСА України також зазначили, що судові рішення, отримані через Дію, мають таку ж юридичну силу як паперові рішення. У розділі послуги мобільного застосунку «Дія» додано розділ «Судові справи», де наявний список справ, у яких особа, тобто користувач застосунку «Дія» є стороною (позивач, відповідач, представник тощо). Якщо натиснути на потрібну справу, то відкриваються деталі, а саме інформація по справі: назва суду, суддя, стан розгляду справи, повідомлення про виклики, судові рішення.

Тобто, автоматично відображуються: назва суду, ПІП судді, дата та час судових засідань, тобто вся інформація, що стосується справи з часу відкритті провадження по справі, в тому числі і ухвала суду про відкриття провадження.

Дана послуга реалізована Мінцифрою спільно з Державною судовою адміністрацією України, ДП «Центр судових сервісів» та ДП «Інформаційні судові системи».

А відтак, якщо відповідач мав змогу ознайомитися з рішенням суду, то відповідно був ознайомлений з ухвалою суду про відкриття провадження по справі, оскільки дана ухвала також є судовим рішенням та з датою і часом судового розгляду цієї справи.

Суд вважає безпідставними і не доведеними доводи відповідача про не отримання ухвали суду про відкриття провадження та судової повістки-повідомлення.

Отже доводи Відповідача, що він не був обізнаний, ані про існування судового спору, ані про дату судового засідання по справі, не заслуговують на увагу суду і спростовуються вище зазначеним.

Представник заявника (відповідача), подаючи заяву про перегляд заочного рішення суду, наводить заперечення відповідача по суті позовних вимог.

Судом детально було досліджено усі доводи представника, щодо підстав перегляду заочного рішення, яким суд нібито не надав оцінку при постановленні рішення і які можуть бути підставою для його перегляду.

Так, 23.02.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 102115770, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надається кредит в сумі 9 000,00 гривень зі строком повернення кредитних коштів - 30 днів, дата повернення кредиту 22.04.2021, яка вказується і у графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору.

Зі змісту п. 1.5.2. та п. 1.6. кредитного договору убачається, що сторонами погоджено проценти за користування кредитом в сумі 2 700,00 гривень, які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Мета отримання кредиту сторонами погоджена в п. 1.1. кредитного договору, - з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконання обов`язків найманого працівника.

Умовами п. 2.1. кредитного договору сторонами узгоджено, що кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Як убачається з положень п. 2.3.1. кредитного договору, позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т. ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 102115770 від 23.03.2021, сторони погодили графік платежів за договором про споживчий кредит.

Умови кредитування, серед іншого, відображені й в паспорті споживчого кредиту.

Договір про споживчий кредит №102115770 від 23.03.2021 підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.

Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника, його персональні дані, номер мобільного телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника.

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «МІЛОАН» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів.

Платіжним дорученням № 26187943 від 23.03.2021 року знаходить своє підтвердження факт перерахування TOB «МІЛОАН» ОСОБА_1 коштів, визначених умовами кредитного договору у сумі 9 000,00 гривень.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, як не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.

14.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» був укладений Договір факторингу № 08Т, згідно з умовами якого ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується відступити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «МІЛОАН» за плату на умовах, визначених цим договором.

Позивачем надані платіжні інструкції № 4 від 05.10.2021 року, № 3 від 29.06.2022 року, № 1938 від 03.02.2022 року, № 8 від 10.01.2022 року, № 2 від 03.12.2021 року, № 2597 від 19.10.2022 року на підтвердження сплати ціни договору факторингу.

Отже, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 102115770 від 23.03.2021.

Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Діджи Фінанс» складає 18 741,90 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6 895,00 гривень; заборгованість за відсотками 11 846,90 гривень; заборгованість за комісійними винагородами становить 0 гривень; заборгованість за пенею 0 гривень.

З цих підстав позовні вимог позивача були задоволені в повному обсязі.

Щодо доводів заявника (відповідача), що Позивачем не підтверджений факт підписання договору про споживчий кредит № 102115770 від 23.03.2021, суд звертає увагу на наступне:

23.03.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» URL: https://miloan.ua/, ОСОБА_1 було подано Заявку на отримання кредиту №102115770.

Дана заява знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «МІЛОАН» було направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов договору про споживчий кредит № 102115770 від 23.03.2021, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/.

Одноразовий ідентифікатор, як і лог підпису Кредитора (лоти (лог-файли) - містять інформацію про роботу сервера і зберігають в собі певні дії користувача або програми), зафіксовано у Кредитному договорі, переданому первісним кредитором Позивачу у pdf.форматі, проте є зашифрованим, у зв`язку із чим при стандартному завантаженні до електронного кабінету чи під час друку не відображається, у зв`язку із чим Позивач надає скрін-шот першого листа Договору із одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п. 5.6. ч. 6 Правил надання фінансових кредитів TOB «МІЛОАН» (в редакції від 29.12.2020 року) Електронна форма індивідуальної частини укладеного Кредитного договору надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника у форматі, що унеможливлює зміну її первинного змісту. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству.

Цей Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Таким чином, наведений представником позивача алгоритм дій щодо порядку укладення правочину в електронній формі дає підстави вважати доведеним належними доказами факт, що Договір про споживчий кредит № 102115770 від 23.03.2021 був дійсно підписаний з ТОВ «МІЛОАН» саме Відповідачем, а отже матеріали справи містять належні докази укладення даного правочину в електронній формі між ТОВ «МІЛОАН» та Відповідачем.

Щодо доводів заявника (відповідача), що матеріали справи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування йому сум позики (квитанція, чек тощо).

Так, згідно п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.

Як вбачається з п. 5.1. Договору до укладення Договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т. ч. викладеними у п. 6.3) та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору.

На момент укладення договору діяли Правила надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН» в редакції від 29.12.2020 року (далі по тексту - Правила), з умовами яких відповідач міг без перешкод ознайомитися, як до укладення договору, так і в ході його укладення, на веб-сайті Товариства за електронним посиланням https://miloan.Ua/s/arhiv-2017-rules-niiloan.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» фінансова компанія має право надавати фінансову платіжну послугу з переказу коштів без відкриття рахунку та/або із здійснення еквайрингу платіжних інструментів на підставі ліцензії на діяльність фінансової компанії лише за умови, що така фінансова послуга поєднується з іншими видами фінансових послуг, передбаченими пунктами 1-5 частини першої цієї статті.

Як вбачається, із офіційного веб-сайту Комплексної інформаційної системи Національного банку України (далі по тексту - КІС НБУ), що ТОВ «МІЛОАН» є зареєстрованою у належному порядку фінансовою компанією, що надає фінансові послуги, зокрема з надання коштів, що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту КІС НБУ за електронним посиланням: https://kis.bank.gov.ua/Home/SrchViewLic/30fl0.

В матеріалах справи наявна копія платіжного доручення № 44759528 від 26.04.2021, яка є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування первісним кредитором кредитних коштів відповідачу на умовах визначених договором про споживчий кредит № 3733843 від 26.04.2021 (а.с.90).

Тоді як заявником (відповідачем) до заяви про перегляд заочного рішення не долучено належних та допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок відповідача, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок не належить відповідачу.

Таким чином, заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів щодо неотримання кредитних коштів, з урахуванням того, що відповідач має при цьому безперешкодний та повний доступ до таких даних чи/або інформації як клієнт, в той час як позивачем надано суду копію платіжного доручення № 44759528 від 26.04.2021, яка була отримана ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» від TOB «МІЛОАН» в межах виконання умов договору відступлення прав вимоги № 06Т від 10 серпня 2021 року.

Тому доводи заявника (відповідача) про те, що саме позивач повинен підтвердити або спростувати факт надання кредитних коштів, є помилковим, оскільки на відповідача також покладений обов`язок спростувати доводи позивача належними доказами, що ним зроблено не було.

Щодо доводів представника відповідача, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту за договором про споживчий кредит № 102115770 від 23.03.2021.

Отже, 23.03.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» URL: https://miloan.ua/, ОСОБА_1 подано заявку на отримання кредиту № 102115770. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства URL: https://miloan.ua/.

Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом.

Таким чином, відповідачу було направлено від первісного кредитора електронним повідомленням (SMS) на номер телефону НОМЕР_5 , який особисто вказаний відповідачем у договорі про споживчий кредит № 102115770 від 23.03.2021 (далі по тексту - Договір), одноразовий ідентифікатор R39021, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов договору, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства URL: https://miloan.ua/.

З урахуванням наведеного вище, наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 26187943 від 23.03.2021 є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування первісним кредитором кредитних коштів відповідачу на умовах визначених договором про споживчий кредит №102115770 від 23.03.2021 (а.с.90).

Щодо тверджень представника відповідача, що позивачем не надано доказів ідентифікації Боржника при вході в особистий кабінет.

Згідно з ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Для отримання Кредиту Позичальник має зареєструватися на Сайті Компанії та мати доступ до Особистого кабінету. При здійсненні реєстрації Позичальник має пройти процедури ідентифікації/верифікації, керуючись підказками Сайту. Ідентифікація/верифікація здійснюється у спосіб, передбачений Постановою НБУ №107 від 28.07.2020р. «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу» та залежно від технічних особливостей, результатів належної перевірки, умов фінансової послуги використовується один (або декілька) із зазначених способів ідентифікації та верифікації Клієнта: - отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних; - отримання копії ідентифікаційного документа та довідки про присвоєння РНОКПП (якщо немає необхідної інформації в ідентифікаційному документі), засвідченої КЕП власника ідентифікаційного документа; - отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, одноразового ідентифікатора (otp-пароля), надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційними документами, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП печатки уповноваженим працівником Товариства та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото.

Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між Первісним кредитором та відповідачем не був би укладений.

Ідентифікація особи проводиться шляхом отримання ідентифікаційних даних особи - Заявника, які ця особа передає при заповненні Заявки на Сайті:

Верифікація особи Заявника/Позичальника проводиться шляхом встановлення (підтвердження) особи (Заявника) через перевірку персональних даних такої особи, залишених під час заповнення Заявки, в бюро кредитних історій та, відповідно, звірки зазначених даних з даними отриманими від бюро кредитних історій.

Перевірка дійсності платіжної картки та верифікація держателя банківської карти, вказаної Заявником/Позичальником в Заявці, проводиться відповідно до міжнародних стандартів верифікації платіжних інструментів шляхом:

використання технології 3DSecure (MasterCardSecureCode та VerifiedbyVisa) шляхом направлення банком - емітентом на фінансовий мобільний номер Заявника в sms унікального коду, або

використання технології Preauth, шляхом блокування на картковому рахунку Заявника певної суми (до 1 грн), до моменту введення її розміру в Заявку, або до моменту автоматичного розблокування даної суми банком-емітентом.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» належним чином вжило всіх необхідних заходів для здійснення перевірки та ідентифікації особи відповідача ОСОБА_1 та відповідно відповідач отримав грошові кошти відповідно до умов Договору належним чином, а тому Позивачем доведено факт надання Первісним кредитором грошових коштів Відповідачу.

Щодо доводів представника заявника (відповідача), що розрахунок заборгованості не є первинним документом і не є належним доказом для перевірки заявлених позивачем вимог в частинні обґрунтованості та правильності наданого розрахунку заборгованості.

Згідно п. 1.2. Договору про споживчий кредит № 102115770 від 23.03.2021 (далі по тексту - Договір) сума (загальний розмір) кредиту становить 9 000,00 гривень у валюті: Українські гривні.

Відповідно до п. 1.3. Договору кредит надається строком на 30 днів з 23.03.2021 (строк кредитування).

Пунктом 1.4. Договору визначено, що термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 22.04.2021.

Поряд з цим, згідно п. 1.5. Договору загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2700.00 грн. в грошовому виразі та 365.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 11700.00 гривень.

Оскільки, відповідач 22.04.2021 року кредит в сумі 9 000,00 гри. не повернув, а продовжував користуватися кредитним коштами, то ТОВ «МІЛОАН» відповідно до умов п. п. 1.6, 2.3.1.2 Договору, з якими погодився відповідач, нарахував проценти за користування кредитом за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом за 60 днів в розмірі 18 741,90 гри., тобто за період з 23.03.2021 року по 23.07.2021 року, і таке нарахування відповідає вимогам вищенаведених норм ЦК України та умовам Договору.

На підтвердження законності нарахування розміру заборгованості, позивачем до позовної заяви було долучено відомість про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит №102115770 від 23.03.2021, яка сформована, підписана та надана первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» (а.с.20-21).

Отже, як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит № 102115770 від 23.03.2021 відповідачем на погашення заборгованості було сплачено кошти на погашення тіла кредиту в розмірі 2 105,00 грн. (26.04.2021 сплачено 450,00 грн.; 11.05.2021 сплачено 427,00 грн.; 30.05.2021 сплачено 243,00 грн.; 15.06.2021 сплачено 985,00 гри.), а отже заборгованість відповідача з урахуванням сплачених коштів по тілу кредиту складає 6 895,00 грн. (9 000,00 грн. - 2 105,00 грн. = 6 895,00 грн.)

Поряд з цим, як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит № 102115770 від 23.03.2021 відповідачем на погашення заборгованості було сплачено кошти на погашення процентів по кредиту в розмірі 4 893,00 грн. (26.04.2021 сплачено 900,00 грн.; 11.05.2021 сплачено 1 523,00 грн.; 30.05.2021 сплачено 1 153,00 грн.; 15.06.2021 сплачено 1 317,00 грн), а отже заборгованість відповідача з урахуванням сплачених коштів по процентам складає 11 846,90 гри. (16 739,90 грн. - 4 893,00 грн. = 11 846,90 гри.).

Також, як вбачається з відомостей про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит №102115770 від 23.03.2021 відповідачем на погашення заборгованості було сплачено кошти на погашення комісії за пролонгацію в розмірі 1 220,00 грн. (26.04.2021 сплачено 450,00 грн.; 11.05.2021 сплачено 427,00 грн.; 30.05.2021 сплачено 243,00 грн.; 15.06.2021 сплачено 100,00 грн.).

При цьому суд звертає окрему увагу на особливості доказування в цивільному процесі і наголошує на тому, що представник відповідача побудував свою позицію на концепції «негативного доказу» (див. для прикладу постанову Верховного Суду від 27 травня 2020 року по справі № 2- 879/13 (провадження № 61-10802св18). Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс...».

Учасник справи має право подати до суду власний розрахунок або, згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України, висновок експерта, складений на його замовлення.

Тобто, якщо представник відповідача не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду.

Але, представник відповідача розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, представник відповідача суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором представник відповідача також суду не надав.

За весь період перебування права вимоги за вищезазначеним договором у ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. Відтак, позивач просив суд стягнути лише із відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором.

А відтак, позивачем було обґрунтовано розмір заборгованості за вказаним договором, тому позовні вимоги позивача суд вважав законними та обґрунтованими, та які відповідно задовольнив, тоді як відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.

25.07.2025 року позивач надсилав на адресу місця реєстрації відповідача вимогу про погашення заборгованості на підставі ст.ст.512, 516, 530 ЦК України де зазначав саме вказану в позові суму заборгованості 18 741.90 гривень та навіть пропонував сплатити борг частинами (а.с.43). Однак на вказану пропозицію відповідач також не відреагував.

Згідно вимог ст.284 ЦПК України слідує, що:

1. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

2. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

3. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

4. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Статтею 288 ч.1 ЦПК України визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Заочним розглядом справи є специфічна процедура розгляду цивільної справи та її вирішення за відсутності відповідача.

Умовами проведення заочного розгляду справи є: 1) належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання; 2) нез`явлення відповідача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та 4) відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Лише в разі одночасного існування всіх перелічених умов суд може ухвалити заочне рішення в справі (частина перша статті 280 ЦПК України).

Водночас суть та мета заочного розгляду справи, які полягають у своєчасному та ефективному вирішенні спору, не відрізняються від тих же складових загального позовного провадження. Наведене пояснюється тим, що питання проведення заочного розгляду справи виникає вже на стадії судового розгляду під час судового засідання у справах позовного провадження. Тобто за наявності передбачених законом умов фактично відбувається перехід із загального позовного провадження до заочного розгляду справи.

У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи.

З іншого боку, відповідачу частиною першою статті 284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом.

Законодавець передбачив, що заочне рішення підлягає скасуванню судом першої інстанції, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 288 ЦПК України).

Отже, ЦПК України встановлює можливість перегляду ухваленого місцевим судом заочного рішення цим же судом без необхідності звернення до апеляційного суду за умови, що причини, які зумовили неприйняття відповідачем участі у розгляді справи, визнані судом поважними, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Натомість право на подання апеляційної скарги на заочне рішення суду відповідач набуває лише після залишення його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

Суд зауважує, що у питанні забезпечення прав учасників процесу на апеляційний перегляд справи заочне провадження не відрізняється від інших проваджень, адже доступ до суду апеляційної інстанції в будь-якому випадку забезпечується учасникам справи лише в разі дотримання ними установлених законом процесуальних вимог.

Такий висновок сформований з урахуванням того, що у пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України вказано, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Водночас ЄСПЛ, висновки якого належить застосовувати судам, вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, параграфи 53, 55, від 06 грудня 2007 року).

Такі вимоги можуть установлюватися до категорії прийнятності апеляційної скарги як в аспекті змісту і форми апеляційної скарги чи строків її подачі, так і через призму дотримання відповідачем процедури перегляду заочного рішення, яку законодавець визначив як передумову перегляду справи апеляційним судом за апеляційною скаргою відповідача.

З урахуванням того, що належне повідомлення відповідача про розгляд справи є однією з основних умов проведення її заочного розгляду, а також приймаючи до уваги положення статей 284, 287, 288 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду у справі № № 756/11081/20 висновувала, що право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції при заочному розгляді справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку попереднього звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення, у тому числі з урахуванням визначених процесуальним законом строків.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, заявником (відповідачем) не було доведено та судом не було встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Посилання представника заявника (відповідача) на те, що відповідач ОСОБА_4 є військовослужбовцем та знаходиться в зоні проведення бойових дій, а тому не отримував поштову кореспонденцію за адресою проживання суд до уваги не приймає, оскільки:

-по перше: в заяві про перегляд заочного рішення вказана таж сама адреса постійного місця реєстрації відповідача, що і в позовній заяві: АДРЕСА_1 (а.с.1), і за цією адресою відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження за його заявою про перегляд заочного рішення (а.с.40). Тобто можливість отримувати кореспонденцію суду за вказаною адресою у відповідача наявна;

-по друге: згідно довідки в/ч НОМЕР_6 НОМЕР_7 прикордонного загону ДПС України №08/59 від 04.03.2025 року підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно у період з 04.01.2025 року по 05.01.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборон України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Харківській області, Чугуївський район, н.п.Охримівка, Чайківка, Нестерне, Кругле (а.с.12). Втім дана довідка не підтверджує перебування ОСОБА_1 на час розгляду справи в зоні бойових дій, та не можливість отримання ним поштової кореспонденції тощо.

Отже, суд, вирішуючи питання про наявність підстав для перегляду заочного рішення враховував:

1) належне повідомлення: відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд шляхом надіслання рекомендованого листа за адресою постійного місця реєстрації, однак ухилився від його отримання, шляхом надіслання документів суду на наявну електронну пошту, та через за стосунок «Дія»;

2) відсутність поважних причин неявки: відповідач не надав доказів поважності причин своєї неявки та не зазначав про їхню наявність у заяві про перегляд заочного рішення.

3) можливість подати відзив: відповідач мав можливість подати відзив і викласти свою позицію, зазначивши про всі обставини, які мають значення для вирішення спору, однак не скористався цим правом.

Щодо наявності нових обставин, які можуть бути істотними та впливають на результат розгляду справи, та про які зазначив відповідач у заяві про перегляд заочного рішення, суд зазначає наступне.

Принцип юридичної визначеності (res judicata) є фундаментальним у правовій системі та означає, що рішення суду, яке набрало законної сили, є остаточним і обов`язковим для виконання. Він забезпечує стабільність правовідносин, прогнозованість судових рішень і запобігає нескінченному перегляду справ.

Суд забезпечив відповідачу повну можливість реалізувати свої процесуальні права: він був належним чином повідомлений про спір, мав час на ознайомлення з позовом та підготовку своєї позиції, а також можливість подати відзив та надати всі наявні у нього докази та обставини як самостійно, так і через представника.

З аналізу ст. 288 ЦПК України слідує, що однією з підстав для скасування заочного рішення є докази, на які відповідач посилається, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, взято до уваги, що відповідачу такі обставини були відомі на момент розгляду справи, а відтак останній мав можливість заявити їх до остаточного вирішення справи.

За ч. 3 ст. 287 КПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:

1) залишити заяву без задоволення;

2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч. 4 ст. 287 КПК України).

З огляду на викладене, заява підлягає залишенню без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.284-288 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Болградського районного суду Одеської області від 06.11.2025 року, ухваленого по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст судового рішення складено 13.01.2026 року.

Суддя С.В.Кодінцева