1Справа № 335/7026/25 2/335/370/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І., за участю секретаря судового засідання Чибінової Н.І., представника позивача (в режимі відеоконференції) - адвоката Гурського В.С., представника відповідача - адвоката Бахмута М.С., розглянувши в підготовчому судовому засіданні заяву представника відповідача адвоката Бахмута Михайла Сергійовича про відвід судді Рибалко Н.І. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

12 січня 2025 року, перед початком підготовчого судового засідання, представником відповідача адвокатом Бахмутом М.С. через систему «Електронний суд» подано заяву про відвід головуючому судді Рибалко Н.І.

В обґрунтування заяви про відвід заявник зазначає, що має сумніви щодо неупередженості та об`єктивності головуючого судді Рибалко Н.І., оскільки, на його переконання, під час розгляду справи суддя надавала позивачу правові роз`яснення (консультації), а також висловлювала позицію щодо винуватості відповідача у дорожньо-транспортній пригоді та необхідності понесення ним цивільно-правової відповідальності, що, на думку заявника, свідчить про упередженість судді.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача - адвокат Бахмут М.С. підтримав зазначену заяву.

Представник позивача - адвокат Гурський В.С. заперечував проти вказаної заяви про відвід через його необґрунтованість.

Заслухавши пояснення з вказаного питання, дослідивши матеріали в межах заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Оскільки відвід судді заявлений у день судового засідання, питання про відвід вирішується судом, що розглядає справу.

Конституцією України встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється і що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного і касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені ст.ст.36, 37 ЦПК України.

За умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Згідно з ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

В свою чергу, положеннями Цивільного процесуального кодексу України передбачено процесуальне право осіб, які беруть участь у справі, заявити відвід судді, в провадженні якого знаходиться справа.

При цьому, підстави для відводу судді визначені ст. 36 ЦПК України, за якими суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

При цьому, законодавець визначив у ч. 4 ст. 36 ЦПК України, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Вирішуючи вказану заяву, суд виходить з того, що заявником не наведено об`єктивних та підтверджених належними і допустимими доказами обставин, які б свідчили про упередженість або необ`єктивність судді під час розгляду даної справи.

Зміст поданої заяви зводиться до суб`єктивного сприйняття заявником процесуальних дій головуючого судді, однак вона не містить конкретних фактів чи доказів, які б свідчили про наявність підстав для відводу, визначених статтею 36 ЦПК України.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, здійснює керівництво судовим процесом, роз`яснює учасникам справи їхні процесуальні права та обов`язки, сприяє реалізації цих прав, що не може розцінюватися як надання правової допомоги одній зі сторін чи свідчити про упередженість суду.

Фактично доводи заяви представника відповідача - адвоката Бахмута М.С. зводяться до незгоди із процесуальними діями та реалізацією головуючим суддею своїх повноважень під час розгляду справи, зокрема роз`яснення учасникам справи їхніх процесуальних прав і обов`язків, що відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України не є наданням правової допомоги стороні та не свідчить про упередженість суду, а відтак не може розцінюватися як підстава для відводу судді.

Процесуальна діяльність судді (у тому числі, процедура розгляду заяв та клопотань) та судові рішення підлягають оскарженню в передбаченому процесуальним законодавством порядку. Наявність у осіб, які приймають участь у справі, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді протягом розгляду справи чинному законодавству України не можуть бути підставою для відводу судді, і всі ці заперечення можуть бути викладені цими особами в апеляційній скарзі у разі незгоди з прийнятим судовим рішенням у справі.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що передбачені ст. 36 ЦПК України підстави для відводу відсутні, заява про відвід є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

За результатами вирішення заяви про відвід, суд постановляє ухвалу (частина одинадцята статті 40 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені заяви представника відповідача адвоката Бахмута Михайла Сергійовича про відвід судді Рибалко Н.І. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 13 січня 2026 року.

Суддя: Н.І. Рибалко