УХВАЛА

12 січня 2026 року

м. Київ

справа № 643/12277/23

провадження № 61-61ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Крата В. І., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Біллерисом Юрієм Олексійовичем, на постанову Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2025 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості з аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 за період з 12 січня 2017 року до 30 листопада 2023 року у розмірі 588 370,00 грн у зв`язку з існуючими істотними умовами, а саме фактом утримання дитини позивачем.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 09 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково. Звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 за період з 12 січня 2017 року до 31 травня 2022 року у розмірі 349 522,50 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Московського районного суд міста Харкова від 27 січня 2025року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 11 872,58 грн, в рахунок відшкодування судового збору на отримання копій технічних записів судових засідань 110,62 грн. У решті вимог заяви відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 09 січня 2025 року задоволено частково. Рішення Московського районного суду міста Харкова від 09 січня 2025 року змінено. Звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 за період з 01 січня 2018 року до 31 травня 2022 року у розмірі 304 315,25 грн.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Московського районного суду міста Харкова від 27 січня 2025 року задоволено частково. Додаткове рішення Московського районного суду міста Харкова від 27 січня 2025 року змінено в частині суми стягнення на відшкодування витрат на правничу допомогу.Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування витрат на правничу допомогу 34 906,44 грн.

02 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року в частині задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 на додаткове рішення Московського районного суду міста Харкова від 27 січня 2025 року, додаткове рішення Московського районного суду міста Харкова від 27 січня 2025 року залишити в силі.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі

№ 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

У цій справі ціна позову становить 588 370,00 грн, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому судові рішення у справі не підлягають касаційному оскарженню.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року у справі № 643/12277/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

В. І. Крат

П. І. Пархоменко