Справа № 944/5646/21 Головуючий у 1 інстанції: Поворозник Д.Б.
Провадження № 22-ц/811/86/26 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

13 січня 2026 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду Шандра М.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної казначейської служби України на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2025 року у справі за заявою Державної казначейської служби України про виправлення описки у виконавчому листі від 11 квітня 2025 року у справі № 944/5646/21,

встановила:

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні заяви Державної казначейської служби України про виправлення описки у виконавчому листі від 11 квітня 2025 року у справі № 944/5646/21.

Ухвалу оскаржила Державна казначейська служба України, подавши апеляційну скаргу 07 січня 2026року у електронній формі через електронний кабінет.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Встановлено, що повний текст оскаржуваної ухвали суду складено 26 листопада 2025 року, тому апелянт, подавши апеляційну скаргу 07 січня 2026 року, пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали суду, який сплив 11 грудня 2025 року.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що копія оскаржуваної ухвали суду доставлена до його Електронного кабінету 24 грудня 2025 року, однак не порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду та не надає доказів на підтвердження вказаного.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 ЦПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 ЦПК.

Ураховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду із наведенням поважних підстав пропуску цього строку та належних доказів на підтвердження вказаного.

Крім цього, в порушення вимог п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з тим, в апеляційній скарзі апелянт порушує питання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги або відстрочення його сплати до закінчення воєнного стану.

Клопотання мотивоване тим, що у період воєнного стану видатки державного бюджету першочергово спрямовуються на національну безпеку, оборону та на здійснення заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України, а тому заявник не має змоги своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату судового збору.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати, зобов`язана одночасно надати докази, які підтверджують наявність обставин, якими обґрунтоване таке клопотання (частина п`ята статті 136 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України «Про судовий збір». З його преамбули вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до статті 1 цього Закону судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тобто, з урахуванням положень статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд наділений правом відстрочення, розстрочення, зменшення та звільнення від сплати судового збору лише, щодо фізичних осіб за наявності певних умов та юридичних осіб за наявності підстав визначених пунктом 3 вказаної норми.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18, а саме, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що ї майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Предметом цієї справи не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тому підстави для розгляду питання про звільнення юридичної особи від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відсутні.

Також, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28.04.2021 у справі № 640/3393/19 (провадження № 11-24апп21), в якій зазначено, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Передбачена статтею 8 Закону України «Про судовий збір» можливість звільнення/відстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком й застосовується, як правило, у виключних випадках.

Оскільки судом не встановлено передумов для звільнення апелянта від сплати судового збору чи відстрочення його сплати, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

У зв`язку з наведеним апелянту необхідно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги.

Відповідно до п.п.9 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання юридичною особою або фізичною особою - підприємцемапеляційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 3328,00 грн.

Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином розмір судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду у даній справі, враховуючи коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, становить 2662,40 грн, який апелянту необхідно сплатити за такими реквізитами:

Найменування суду: Львівський апеляційний суд

Адреса суду: 79008, м.Львів-8, пл. Соборна, 7

Отримувач коштів: ГУК Львів/Личаківський р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38008294

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0013954

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Львівський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа)

При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху до усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, п.п.9 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»,

постановила:

У задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору чи відстрочення його сплати відмовити.

Залишити без руху апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2025 року та надати апелянту строк протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали судом буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Суддя М.М. Шандра