Справа № 740/7207/25
Провадження № 2-з/740/1/26
У Х В А Л А

13 січня 2026 року місто Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Гагаріна Т.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сагаля Сергія Вікторовича про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог, - приватний нотаріус Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Костриця Світлана Вікторівна, про визнання правочинів недійсними та про скасування рішень про державну реєстрацію,

встановила:

в провадженні суду перебуває справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог, - приватний нотаріус Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Костриця Світлана Вікторівна, про визнання правочинів недійсними та про скасування рішень про державну реєстрацію.

Ухвалою судді від 25.12.2025 відкрито провадження по справі.

12.01.2026 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сагаля С.В. в якій останній просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на трьох кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , які належать відповідачу ОСОБА_3 . Заяву мотивовано тим, що сума завданої відповідачем ОСОБА_2 майнової шкоди позивачу в наслідок ДТП становить 579 872, 46 грн. Зазначає, що 03.10.2025 відкрито виконавче провадження, але рішення суду від 23.07.2025 не виконується. Прослідковується логічний зв`язок між заподіяною матеріальною шкодою, небажанням ОСОБА_2 її відшкодовувати та укладенням договорів дарування відповідачами для уникнення матеріальної відповідальності відповідача ОСОБА_2 . Метою позову по вищевказаній справі є повернення відчуженого нерухомого майна батьком на користь сина, з подальшою можливістю реалізації для погашення заборгованості. Існує ризик відчуження спірного майна на користь третіх осіб з метою уникнути виконання судового рішення. Невжиття заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист інтересів позивача.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами заяви, суддя дійшла наступного висновку.

Згідно із приписами ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зі змісту ч.1 ст.150 ЦПК України слідує, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вказано у ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У свою чергу співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час розгляду питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З аналізу наведених норм слідує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позовних вимог у справі.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Із змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у справі про визнання правочинів недійсними та про скасування рішень про державну реєстрацію.

У постанові Верховного суду України від 25.05.2016, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що заявником не надано достатніх доказів для вжиття заходів забезпечення поданого позову. Викладені в заяві мотиви не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Крім того, у заяві не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не наведено фактів, які б давали підстави стверджувати про можливі недобросовісні дії з боку відповідача ОСОБА_3 щодо порушення інтересів позивача. Разом із тим, ґрунтовні доводи про існування обставин, які можуть бути підставою для забезпечення такого позову, зокрема, доводи про те, чому без забезпечення позову буде неможливо виконати рішення суду, у заяві позивача відсутні. Натомість, як вбачається із поданої заяви, договори дарування квартири та житлового будинку укладені 28.11.2024 і за цей час жодних недобросовісних дій зі сторони відповідача ОСОБА_3 , які б вчинялися щодо розпоряджання спірним майном, позивачем не наведено.

Крім цього, суд також враховує інтереси відповідача ОСОБА_3 , права якого можуть бути порушені шляхом вжиття заходів забезпечення позову, тому дійшов висновку про відсутність необхідних підстав для забезпечення позову на даній стадії, тому вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.7 ст.153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя

постановила:

у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.О.Гагаріна