Справа № 535/10/26
Провадження № 2-з/535/1/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області
у складіголовуючого суддіМальцева С.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

установив:

06 січня 2026 року через систему «Електронний суд» до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому він просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 грошові кошти, згідно розписок від 16.04.2025, 13.07.2025 та 18.09.2025, в загальному розмірі 15 000 доларів США.

Також 06 січня 2026 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просить накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності, а саме: житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 ; житловий будинок та земельну ділянку кадастровий номер :30:002:2858, площею 0,09 га за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку кадастровий номер :30:002:2859, площею 0,1533 га.

В обґрунтування заяви позивач вказав, що на весні 2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у присутності ОСОБА_3 відбулася усна розмова та досягнута домовленість про продаж житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , де проживала відповідачка з дітьми та чоловіком (співмешканцем) ОСОБА_3 .

Відповідно до усної домовленості ОСОБА_2 продає, а ОСОБА_1 купляє належний відповідачу житловий будинок АДРЕСА_1 . Купівлю - продаж житлового будинку та земельної ділянки здійснюємо за 15 000 дол США.

Вказане домоволодіння належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно рішення суду про визнання права власності в порядку спадкування (справа 535/778/25). Земельна ділянка перебуває у користуванні, але у процесі оформлення приватизації на ім?я відповідача.

Через деякий час між ним та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбулася розмова, в ході якої відповідачка вказала, що знайшла інший будинок, який би вона хотіла купити та попрохала надати їй аванс в розмірі 2 000 дол США з метою, з її слів, передачі в якості авансу за інший будинок та оформлення спадкових прав на будинок, який я мав намір купити.

16.04.2025 позивачем було передано ОСОБА_2 аванс в розмірі 2 000 дол США, про що останньою написана розписка про отримання вказаної суми. Остаточний розрахунок, а саме залишок в розмірі 13 000 дол США домовилися передати у нотаріуса при оформленні договору купівлі-продажу.

Надалі у липні 2025 року до ОСОБА_1 звернулася ОСОБА_2 з проханням передати їй в рахунок оплати за майбутній договір купівлі-продажу будинку і земельної ділянки, коштів в розмірі 3 000 дол США, які вона мала намір витрати на ремонт будинку, що планувала придбати для проживання своєї сім?ї.

13.07.2025 ОСОБА_1 , передав, а ОСОБА_2 отримала 3 000 дол США, про що останньою написана відповідна розписка про отримання коштів.

В подальшому у вересні 2025 року до ОСОБА_1 знову звернулась ОСОБА_2 з проханням надати їй іншу частину коштів, в розмірі 10 000 дол США, як остаточну оплату за домоволодіння. Обґрунтовувала тим, що продавець будинку, який вона хотіла купити вимагає термінового укладення договору купівлі-продажу і їй потрібно терміново кошти.

18.09.2025 ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 у присутності ОСОБА_3 10 000 дол США, а вона їх отримала та написала розписку про це. Також у розписці від 18.09.2025 вказала, що розрахунок з нею проведений повністю, претензій не має та зобов?язується провести нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу до 31.12.2025, звільнити домоволодіння зобов?язується до 31.12.2025.

Також при написанні розписки від 18.09.2025 була усна домовленість між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про передачу нею ключів від будинку на протязі 1-2 днів та про те, що я можу безперешкодно користуватися земельною ділянкою, яка розташована біля будинку.

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 дізнався, що на будинок, який він мав намір купити у відповідачки, накладено арешт (та на все інше майно відповідачки), оскільки наявні виконавчі провадження про стягнення з неї коштів та відповідно наявна постанова виконавця про арешт майна боржника.

Бажаючи врегулювати питання мирним шляхом, ОСОБА_1 неодноразово телефонував, зустрічався з відповідачкою ОСОБА_2 з вимогою зняти арешт з майна та укласти договір купівлі-продажу так як було домовлено раніше.

Жодних дій з боку ОСОБА_2 для вирішення питання про скасування арешту на майно так і не було вчинено, відповідно договір купівлі-продажу будинку і земельної ділянки так і не був оформлений до 31.12.2025, як про це вказано у розписці від 18.09.2025.

Інших пропозицій по вирішенню даного спірного питання від ОСОБА_2 він не отримав.

Крім того ОСОБА_2 так і не передала ключі від будинку.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Тому дану заяву суд розглядає без повідомлення сторін.

Вирішуючи зазначену заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Враховуючи вимоги ч. 1ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову.

Одними з видів такого забезпечення є накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії (п. 1, 2 ч. 1ст. 150 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Згідно з ч. 3ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду в справі №752/20385/18 від 07.10.2019 цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення в разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише в разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок та земельну ділянку кадастровий номер :30:002:2858, площею 0,09 га за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку кадастровий номер :30:002:2859, площею 0,1533 га, зареєстровано за ОСОБА_2 .

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права суд вважає, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити, оскільки такий спосіб забезпечення позову буде співмірним із заявленими позовними вимогами.

Заявлений вид забезпечення позову відповідає вимогам п. 6 ч. 1ст. 150 ЦПК України, має тимчасовий характер і діє до набрання рішенням суду, яким закінчується розгляд справи по суті, законної сили.

Керуючись ст.153,260,261 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на належні ОСОБА_2 , житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок та земельну ділянку кадастровий номер :30:002:2858, площею 0,09 га за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку кадастровий номер :30:002:2859, площею 0,1533 га, шляхом заборони відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити заявнику та особі якої стосуються заходи забезпечення позову.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити до Котелевського відділу Державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її складання ухвали.

Суддя С.О. Мальцев