ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року

м. Харків

справа № 619/1782/25

провадження № 22-ц/818/769/26

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Шабельнікова С.К., Мальованого Ю.М.

сторони справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 травня 2025 року у складі судді Нечипоренка І.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» ( надалі ТОВ) звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 за договором позики в сумі 28738,90 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.03.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_3 укладено договір позики №1824578, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9500,00 грн, строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора h8B7AOcual. Відповідач всупереч умовам договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, внаслідок чого має заборгованість у розмірі 28738,90 грн, з яких: 9500,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 19238,90 грн - заборгованість за відсотками. 26.10.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги, зокрема, за договором позики №1824578 від 13.03.2021 року. 03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ укладено договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги, в тому числі, за договором позики №1824578 від 13.03.2021 року.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 14 травня 2025 року позов ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики № 75328678 від 11.08.2021 в сумі 5114,40 грн

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1017,25 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 1457,75 грн, а всього 2475,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений договором, чи законом, тому наявні підстави для нарахування процентів за договором тільки у межах строку його дії - по 25 серпня 2021 року, що становить 1114,40 грн. Отже позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в сумі 5114,40 грн (4000,00грн - тіло кредиту + 1114,40 грн - проценти за 14 днів).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити у позові.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та ухвалив рішення, що не відповідає дійсним обставинам у справі та вимогам закону. Позивач не надав доказів, що відповідач фактично отримав грошові кошти. Електронні платіжні інструкції не є достатнім доказом отримання коштів саме ОСОБА_1 без підтвердження руху коштів по його рахунку з його доступом. У справі відсутні підтвердження, що відповідач отримував або погоджувався на відступлення права вимоги на користь ТОВ «Фінпром Маркет». Зазначив, що витрати на правничу допомогу не відповідають принципам розумності та справедливості та є явно завищеним і непропорційним обсягу фактичної роботи. Відповідач ОСОБА_1 наполягає «на зупиненні апеляційного провадження у справі до вирішення питання за його заявою у поліцію щодо багаторазових спроб крадіжки коштів передбачуваними позивачами та їх

спільниками».

17.10.2025 представник Ґедзь О.В., яка діє в інтересах ТОВ «Фінпром маркет» подала відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін. Зазначила, що договір позики Відповідачем підписано (акцептовано) оферту) одноразовим ідентифікатором. В матеріалах цивільної справи містяться докази перерахування коштів Відповідачу, а посилання представника Відповідача стосовно відсутності доказів зарахування коштів на картковий рахунок Відповідача є безпідставні. Доказів про визнання договору факторингу - не дійсним та/або виконання своїх Відповідачем перед первісним/попереднім кредитором- не надано та матеріали справи не містять, в матеріалах справи наявні докази переходу права грошової вимоги від позикодавця до позивача.

Відповідно до ч.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 11.08.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №75328678, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 2000,00 грн, строк позики 14 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (а.с. 16).

Договір підписано електронним підписом позичальника відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису vxM1YdO868), у порядку, визначеному ст.12 Закону України "Про електронну комерцію».

Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, позичальник, з яким укладено договір № 75328678 від 11.08.2021, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником - підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора vxM1YbO868 який відправлений 11.08.2021 14:28:01 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 29).

Додатковою угодою № 75328678 до договору позики № 75328678 укладеною між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» збільшено суму позики на 2000,00 грн та підписана шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису C6frDJDsXI) (а.с. 17).

Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, позичальник, з яким укладено додаткову угоду № 75328678 від 11.08.2021 до договору № 75328678 від 11.08.2021, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником - підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора C6frDjDsXI який відправлений 11.08.2021 14:35:13 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 (зворот. а.с. 29).

Відповідно до п. 5 договору позики №75328678, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

У пункті 18 договору позики №75328678 наведено реквізити сторін, зокрема зазначено дані ОСОБА_1 , у тому числі номер його банківського рахунку - НОМЕР_1 .

Позикодавець виконав свої зобов`язання, а саме передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 2000,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується електронною платіжною інструкцією (а.с. 32) та грошові кошти в розмірі 2000,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується електронною платіжною інструкцією (зворот. а.с. 32).

21.12.2021 TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2112 від 21.12.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75328678 від 11.08.2021 в розмірі 12278,40 грн, з яких сума заборгованості за тілом - 4000,00 грн, сума заборгованості по процентам за користування кредитом - 8278,40грн.

31.03.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 310323-ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги, в тому числі, за договором позики №75328678 від 11.08.2021 (а.с. 44-48).

На підставі акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу

№ 310323-ФМ від 31.03.2023 клієнт пе редав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого, з урахуванням п. 1.1 договору факторингу, фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості.

З відомостей витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023 встановлено, що до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перейшло право вимоги за кредитним договором № 75328678 від 11.08.2021 загальна сума заборгованості якого становить 12278,40грн, боржником є ОСОБА_1 (зворот. а.с 52, а.с. 53).

Згідно розрахунку заборгованості за договором позики № 75328678 від 11.08.2021 за період з 11.08.2021 по 25.03.2025 відповідач має заборгованість в загальній сумі 12278,40 грн, яка складається з: заборгованості за тілом позики у розмірі 4000,00 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 8278,40грн (а.с. 9-11).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

В силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається, з матеріалів справи, що кредитний договір та додаткова угода підписані електронними підписами позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (пароля), про що свідчить п. 12 договору - реквізити сторін.

Факт отримання коштів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у розмірі 2000 грн та 2000 грн ОСОБА_1 на виконання умов Договору позики №75328678 підтверджується наявними матеріалами справи, а саме, платіжними інструкціями № b1fc9e9d-4eal-4393-92c9-32d3539053f4 від 11.08.2021 та №74bf0683-e516-45bf-b33f-fb88dd49f2e3 від 26.08.2021 перераховано кошти на виконання умов Договору позики №1824578.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав умови укладеного ним Договору позики та додаткової угоди не повернув позикодавцю отримані кошти в розмірі 4000 грн, а також нараховані відсотки, що є підставою для стягненнях коштів у судовому порядку на користь нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія управління активами».

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про наявність підстав для стягнення заборгованості на користь ТОВ «Фінпром маркет.

В супереч вимог ст.12,81 ЦПК України відповідач не надав суду власного розрахунку заборгованості або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано: договір № 01-11/24 від 01.11.2024 про надання правничої допомоги; винагорода за надання правничої допомоги; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; витяг з акту № 7-П приймання-передачі справ на надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024; платіжна інструкція; ордер на надання правничої (правової) допомоги; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 54-61).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктами 1, 4 ч. 3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно правового висновку викладеного у постанові Верховного суду № 178/1522/18 від 01.09.2021 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано вважав за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім та доведені належним чином витрати на правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, вчинених необхідних процесуальних дій сторони, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги у розмірі

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09.01.2026

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді С.К. Шабельніков

Ю.М. Мальований