ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 641/4826/24
Номер провадження 22-ц/818/148/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2025 року в складі судді Музиченко В.О. по справі № 641/4826/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що з 03 червня 2014 року вона з ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2016 року

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина проживає разом з нею.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2016 року з ОСОБА_2 , на її користь стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина ОСОБА_3 у розмірі 1500,00 грн щомісяця, починаючи з 01 грудня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Вказувала на збільшення витрат на утримання сина за період з грудня 2016 року по 2020 рік у зв`язку з інфляцією. Крім того, дитина потребує постійного розвитку, відвідує численні розвиваючі кружки англійська, українська мови та багато інших.

У зв`язку з введенням воєнного стану, вона разом з дитиною виїхала з України і на даний час перебуває за кордоном, внаслідок чого витрати на проживання, харчування, одяг та освіту дитини збільшились.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просила змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, починаючи с дня звернення до суду з позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття.

12 серпня 2024 року ОСОБА_2 подано відзив, в якому просив позов просив залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що у грудні 2020 року позивачка зверталася з позовною заявою про збільшення розміру аліментів та Постановою Харківського апеляційного суду у справі №641/10465/20 від 13 серпня 2021 року їй відмовлено в задоволенні позовних вимог. На даний час зміни у його матеріальному стані на краще відсутні. Окрім цього економічні обставини, пов`язані із повномасштабною збройною агресією рф проти України навпаки призвели до більш складних життєвих обставин. У той же час позивачка, яка перебуває на території Європейського союзу має можливість отримувати соціальну допомогу на дитину у розмірі, що перевищує 400 євро щомісяця, а також гуманітарну допомогу в численних фондах, безкоштовне медичне обслуговування, безкоштовне навчання, курси та розвиваючі заняття для дітей.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не доведено наявність обставин, передбачених статтею 192 СК України, що обумовлюють можливість зміни визначеного судом розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітніх дітей, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 18 квітня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тарасенко Віра Юріївна, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наявний розмір аліментів не відповідає принципу забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Сума аліментів 1500,00 грн на місяць наразі є недостатньо для забезпечення сталого розвитку дитини та є меншою за мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку, який для дітей віком від 6 до 18 років станом на 17 квітня 2025 року встановлений 1598,00 грн на місяць.

Вказувала, що з 2016 року рівень мінімальної заробітної плати зріс майже в 4 рази, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку також значно зріс, що свідчить про необхідність перегляду зміни способу стягнення призначених аліментів.

Внаслідок перебування за кордоном її фінансовий стан погіршився та збільшилися витрати на утримання дитини.

Соціальні виплати у Німеччині не покривають витрати.

Соціальні виплати у Німеччині у розмірі 612,99 євро на місяць не є достатніми для забезпечення розвитку дитини, її харчування, придбання одягу лікування та навчання дитини.

26 червня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко Даріюш, подав відзив, в якому просив рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивовано відсутню зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, які би давали правові підстави для зміни способу стягнення аліментів.

Сам факт переїзду позивачки в Федеративну Республіку Німеччина не свідчить про погіршення її матеріального стану. До початку війни рф проти України ОСОБА_1 , не працювала та доходу не мала, при цьому наразі їй надається соціальна допомога урядом Німеччини у розмірі 1240,16 євро на місяць, що за курсом НБУ на 26 травня 2025 року становить 58 287,52 грн.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше, ніж 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2016 року, розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ,, який був зареєстрований 03 червня 2014 року в Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 321, змінено позивачці прізвище „ ОСОБА_5 на її дошлюбне прізвище - „ ОСОБА_6 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 грн 00 коп. щомісяця, починаючи з 01 грудня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на її утримання в розмірі 500 грн 00 коп. щомісяця починаючи з 01 грудня 2016 року та до досягнення дитиною трирічного віку, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-7).

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1-2 статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначала, що розмір стягнутих судом аліментів не є достатнім для гармонійного розвитку дитини, наразі вони з дитиною перебувають за кордоном, розмір видатків збільшився, а тому зважаючи на її фінансовий стан просила змінити спосіб стягнення аліментів на частку від доходу, оскільки розмір аліментів, визначених судовим рішенням від 22 грудня 2016 року є меншим, ніж гарантований законом мінімум на теперішній час.

За статтею 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Аналогічні вимоги закріплені і в СК України на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 грн; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. Аналогічні суми містяться й в статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік».

Враховуючи вік дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів має становити 1598 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 грн щомісяця, починаючи з 01 грудня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, що наразі є менше розміру грошового утримання дитини ніж передбачено законом.

Виходячи з наведеного та зважаючи, що розміру аліментів, заявлених ОСОБА_1 до стягнення, відповідає мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, виходячи з пріоритету інтересів дітей, судова колегія вважає, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача, визначивши її у розмірі 1/4 частини доходу відповідача.

Такий розмір аліментів спрямований на забезпечення якнайкращих інтересів дітей, які мають перевагу перед інтересами батьків, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку та буде достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку.

При вирішенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує, що відповідач є працездатною особою та не має вад щодо стану здоров`я, які б унеможливлювали його у можливості отримувати дохід.

Виключних обставин, які унеможливлюють сплату відповідачем аліментів нижче 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідачем суду не надано.

За таких обставин судова колегія вважає, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу.

Між тим, щодо часу, з якого призначаються аліменти у новому розмірі, то відповідно до усталеної практики суду касаційної інстанції, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2018 року в справі № 306/2389/16-ц (провадження № 61-31834св18), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 грудня 2018 року в справі № 727/6408/16-ц (провадження № 61-21321св18)).

Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Зважаючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, вказані витрати у розмірі 2684 грн. ((2684 х 0,4) - судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції) + ((2684 х 0,4 х 150%) судовий збір за перегляд справи апеляційним судом) підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що утримуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2016 року шляхом зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми у загальному розмірі 1500 грн на 1/4 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судового рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судові витрати у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 12 січня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина