ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/103/26 Доповідач: Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.,

суддів: Приходько Л.А., Радченка С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червонофлотська, 33» Леоненко Тетяни Владиславівни на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 02 грудня 2025 року про відмову у видачі судового наказу, постановлену у складі судді Кузьміної О.І., у цивільній справі №766/17716/25 за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червонофлотська, 33» про видачу судового наказу,-

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2025 року представник ОСББ «Червонофлотська, 33» Леоненко Т.В. звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової територіїза період з 01.11.2022 року по 31.10.2025 року в сумі 13196,67 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02 грудня 2025 року відмовлено Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Червонофлотська, 33» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника ОСОБА_1 , що у відповідності до ч. 9 ст. 165 ЦПК є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, представник ОСББ «Червонофлотська, 33» Леоненко Т.В. подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 02 грудня 2025 року скасувати та видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм

процесуального права, оскільки суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , а тому згідно зі ст.162 Житлового Кодексу України повинна своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги відповідно до умов договору з організацією, яка обслуговує будинок, а також приймати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37, 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки предметом апеляційного розгляду є ухвала суду, передбачена п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСББ «Червонофлотська, 33» підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ вважає, що ухвала суду таким вимогам не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Перелік підстав для видачі судового наказу є вичерпним.

Дійсно, у ч.9 ст. 165 ЦПК України зазначено, що у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Проте, відмовляючи у видачі судового наказу у зв`язку з тим, що отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до положення ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Так, відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Із пунктів 41, 42 роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" випливає, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20). Верховний Суд зазначив, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Із матеріалів справи слідує, що заявником заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, а відтак спірні правовідносини випливають із договору, який стосується нерухомого майна, розташованого в АДРЕСА_2 , тому підсудність повинна визначатися за правилами, встановленими статтею 30 ЦПК України, якою регулюються правила виключної підсудності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції без встановлення важливих обставин справи, помилково застосував норми процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали та дійшов передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу.

Оскільки, суд апеляційної інстанції не має процесуальної можливості видати судовий наказ, як то просить апелянт, тому оскаржуване судове рішення необхідно скасувати, а справу - передати на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до п. 4 ч.1 ст.379 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 379 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Червонофлотська, 33» Леоненко Тетяни Владиславівни задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 02 грудня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Л.В. Базіль

Судді: Л.А. Приходько

С.В. Радченко