Провадження № 2-др/344/12/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.,

секретаря Устинської Н.С.

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Шериф-Розмінування» - адвоката Павленка Святолава Олеговича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шериф-Розмінування» про стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки під час звільнення, виплати середнього заробітку за увесь період затримки та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 грудня 2025 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шериф-Розмінування» про стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки під час звільнення, виплати середнього заробітку за увесь період затримки та відшкодування моральної шкоди.

24 грудня 2025 року до суду, через систему Електронний Суд, надійшла заява від представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення із позивача ОСОБА_1 на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Шериф-Розмінування» понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 50 000 гривень.

Заява обгрунтована тим, що 03.11.2025 між ТзОВ «ШЕРИФ РОЗМІНУВАННЯ» та адвокатом Павленком Святославом Олеговичем (укладено договір № 03/11/2025 про надання правової допомоги. Відповідно до п. 4.1. Договору, Сторони дійшли взаємної згоди, що вартість юридичних послуг за цим Договором є фіксованою і становить 50 000 гривень. Сторони також обумовили порядок розрахунків гонорар сплачується клієнтом протягом 30 (тридцяти) днів від укладання сторонами Акту виконаних робіт (п. 4.2 Договору). 23.12.2025 між відповідачем та Адвокатом на виконання умов Договору про надання правової допомоги підписано Акт виконаних робіт, відповідно до якого Сторони свідчать, що обсяг правової допомоги (юридичних послуг), обумовлений сторонами в Договорі, наданий Виконавцем у повному обсязі, а саме: - проведено аналіз документів наданих Клієнтом; - надано усну консультацію стосовно правових підстав стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки під час звільнення, виплати середнього заробітку за увесь період затримки та відшкодування моральної шкоди; - підготовлено та подано до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в межах справи № 344/18218/25 відзив на позовну заяву; - підготовлено та подано до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в межах справи № 344/18218/25 заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 03.12.2025 р.; - забезпечено участь (представництво інтересів) у судовому засіданні 10.12.2025 року о 09:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; - підготовлено та подано до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в межах справи № 344/18218/25 клопотання про долучення доказів від 19.12.2025 р.; - підготовлено та подано до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в межах справи № 344/18218/25 заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 22.12.2025 р.; - забезпечено участь (представництво інтересів) у судовому засіданні 22.12.2025 року о 15:15 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Клієнт підтверджує, що не має претензій до Адвоката стосовно виконання умов Договору та зобов`язується сплатити обумовлений розмір гонорару в 40-денний строк. Відтак, є усі підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача

Позивач подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення в яких зазначив, що подані відповідачем документи не підтверджують фактичної оплати правничої допомоги. Сам по собі договір про надання правничої допомоги та акт виконаних робіт не є доказами понесених витрат, що неодноразово зазначалося у практиці Верховного Суду (зокрема, постанова ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). Акт виконаних робіт не містить факту руху коштів і не підтверджений жодним платіжним документом, а тому не створює безумовного та доведеного обов`язку сплати. Таким чином, заявник не довів, що витрати у сумі 50 000 грн фактично понесені або підлягають обов`язковій сплаті. Акт виконаних робіт між відповідачем та адвокатом підписаний 23.12.2025 року, тобто після ухвалення рішення суду. Отже, на момент ухвалення рішення суду відсутні будь-які належні та допустимі докази як фактичного понесення, так і юридично визначеного обов`язку сплати витрат на правничу допомогу. У даному випадку відповідач не надав жодного доказу фактичної сплати коштів або виникнення підтвердженого фінансовими документами обов`язку їх сплатити, а тому вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України залишилися невиконаними. Ззаявлена сума 50 000 грн є явно завищеною, не відповідає реальному обсягу правничої допомоги та порушує принцип розумності й справедливості. На рішення Івано-Франківського міського суду від 22.12.2025 року у справі № 344/18218/25 готується апеляційна скарга. У разі його скасування або зміни судом апеляційної інстанції питання розподілу судових витрат підлягатиме вирішенню заново відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. За таких обставин ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу на цій стадії є передчасним та може створити ризик необґрунтованого або подвійного розподілу судових витрат.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Позивач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви з підстав зазначених у письмових запереченнях.

Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: "На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат".

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не довів, що розмір витрат заявлений позивачкою є неспівмірним зі складністю справи, кількістю засідань, які були проведені у справі та участю адвоката у цій справі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови у позові, на позивача.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям, суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.2 ст.141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст.141 ЦПК України.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі №201/14495/16-ц (провадження N61-22962св19).

Представником відповідача зазначено, що витрати на правову допомогу становлять 50 000 гривень і на їх підтвердження представник відповідача надав Договір про надання правової допомоги та Акт виконаних робіт, але в акті зазначено тільки перелік робіт та не зазначено скілька часу та матеріального ресурсу затрачено на виконання робіт, як зазначені в Акті, в ньому не зазначено обсягу та вартості виконаних робіт та наданих послуг.

Враховуючи особливості предмета спору, складність справи, розумності розміру витрат, їх доведеності та обгрунтованості, суд приходить до висновку про відмову в прийнятті додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд.

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в прийнятті додаткового рішення за заявою представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Шериф-Розмінування» - адвоката Павленка Святолава Олеговича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шериф-Розмінування» про стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки під час звільнення, виплати середнього заробітку за увесь період затримки та відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст ухвали складено 08 січня 2026 року.