Провадження 2/127/5988/24
13 січня 2026 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі
головуючого судді Борисюк І.Е.,
за участю: секретаря судового засідання Обертун Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог за заявою адвоката відповідача по первісному позову/позивача по зустрічному позову, -
У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» про визнання зобов`язань відсутніми та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розгляд якої відбувався у порядку загального позовного провадження.
18.12.2025 у вищевказаній справі було ухвалено рішення.
Адвокатом позивачки по первісному позову/відповідачки по зустрічному позову та адвокатом відповідача по первісному позову/позивача по зустрічному позову в ході підготовчого провадження було повідомлено про неможливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачкою по первісному позову/відповідачкою по зустрічному позову та відповідачем по первісному позову/позивачем по зустрічному позову судових витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі, а тому адвокати просили суд вирішити дане питання після ухвалення рішення по суті позовних вимог, посилаючись на ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
В зв`язку із вищевказаним, судом було встановлено позивачці по первісному позову/відповідачці по зустрічному позову та відповідачу по первісному позову/позивачу по зустрічному позову п`ятиденний термін після ухвалення рішення суду (до 23.12.2025) для надання суду доказів щодо розміру понесених судових витрат і призначено судове засідання для вирішення даного питання.
Ухвалою суду від 13.01.2026 заяву адвоката позивачки по первісному позову/відповідачки по зустрічному позову про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог залишено без розгляду.
У строк встановлений судом адвокатом відповідача по первісному позову/позивача по зустрічному позову було надано суду докази щодо розміру понесених відповідачем по первісному позову/позивачем по зустрічному позову витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. 3 ст. 246 ЦПК України у випадку, передбаченому частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення.
У судове засідання позивачка по первісному позову/відповідачка по зустрічному позову та адвокат відповідача по первісному позову/позивача по зустрічному позову не з`явились, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України були належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомлено. Водночас, в матеріалах справи міститься клопотання адвоката відповідача по первісному позову/позивача по зустрічному позову про вирішення питання про судові витрати без її участі.
Враховуючи вищевикладене, клопотання адвоката відповідача по первісному позову/позивача по зустрічному позову, а також положення ст. 223 і ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд постановив провести судове засідання у відсутність учасників справи (ухвала суду постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу засідання).
Дослідивши докази понесення відповідачем по первісному позову/позивачем по зустрічному позову судових витрат, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Рішенням суду у даній цивільній справі від 18.12.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» про визнання зобов`язань відсутніми було відмовлено; зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено і стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» заборгованість за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 26-07-23-01-Ю від 26.07.2023 в сумі 1 184 585, 29 гривень. Також судом вирішено питання про розподіл судового збору.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На виконання положень п. 17 ч. 2 ст. 197 ЦПК України в підготовчому засіданні судом було з`ясовано розмір заявлених сторонами судових витрат. Так, зокрема, адвокатом відповідача по первісному позову/позивача по зустрічному позову було заявлено витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу.

Надаючи докази понесених витрат на професійну правничу допомогу у встановлений судом строк із дотриманням порядку їх надання, адвокат відповідача по первісному позову/позивача по зустрічному позову просила стягнути з позивачки по первісному позову/відповідачки по зустрічному позову 26 160, 00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно із п. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Склад та розмір витрат пов`язаних із оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження судових витрат відповідача по первісному позову/позивача по зустрічному позову на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правничої допомоги № 2 від 16.01.2025; акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 28.01.2025, № 2 від 15.04.2025, № 3 від 22.05.2025, № 4 від 15.07.2025, № 5 від 20.10.2025, № 6 від 18.11.2025, № 7 від 08.12.2025; платіжні інструкції від 29.01.2025, від 16.04.2025, від 23.05.2025, від 16.07.2025, від 21.10.20125, від 19.11.2025, від 08.12.2025. (т. 3 а.с. 38-48, 100-103, 115-116)

Судом встановлено, що 30.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» та адвокатом Дударенко А.М. укладено договір про надання правничої допомоги № 2, на підставі якого було видано ордер. (т. 2 а.с. 46, т. 3 а.с. 38-40)

Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, Дударенко А.М. є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3625/10, виданого 17.04.2008.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження виконання адвокатом Дударенко А.М. умов вищевказаного договору суду надано акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 28.01.2025, № 2 від 15.04.2025, № 3 від 22.05.2025, № 4 від 15.07.2025, № 5 від 20.10.2025, № 6 від 18.11.2025, № 7 від 08.12.2025. (т. 3 а.с. 41, 43, 45, 47, 100, 102, 115)

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Слід звернути увагу на те, що вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Як вбачається із умов договору про надання правничої допомоги № 2 від 16.01.2025, сторони даного правочину досягли домовленості, зокрема, про погодинну оплату роботи адвоката в частині надання консультацій, оформлення процесуальних документів, а в частині представництва інтересів у справі/участі у суді у фіксованому розмірі, крім випадків тривалості судового засідання понад 1,5 години, розмір плати про що узгоджується сторонами додатково. Результати роботи адвоката (наданих послуг) оформлюються актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) (розділи 3 і 4 договору).

Із актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 28.01.2025, № 2 від 15.04.2025, № 3 від 22.05.2025, № 4 від 15.07.2025, № 5 від 20.10.2025, № 6 від 18.11.2025, № 7 від 08.12.2025 вбачається, що вартість наданих адвокатом послуг відповідачу по первісному позову/позивачу по зустрічному позову становить 26 160, 00 гривень. (т. 3 а.с. 41, 43, 45, 47, 100, 102, 115)

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

На виконання умов вищевказаного договору відповідачем по первісному позову/позивачем по зустрічному позову 29.01.2025, 16.04.2025, 23.05.2025, 16.07.2025, 21.10.20125, 19.11.2025 і 08.12.2025 було сплачено адвокату Дударенко А.М. 26 160, 00 гривень, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями. (т. 3 а.с. 42, 44, 46, 48, 101, 103, 116)

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Матеріали справи не містять клопотання сторони позивачки по первісному позову/відповідачки по зустрічному позову про зменшення витрат відповідача по первісному позову/позивача по зустрічному позову на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат, з урахуванням наведених обставин, відсутні.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказані положення процесуального закону дають підстави для висновку, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено не тільки, що рішення ухвалене на користь сторони, яка користувалася послугами адвоката, а також що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.

Надання адвокатських послуг відповідачу по первісному позову/позивачу по зустрічному позову підтверджується матеріалами справи. Судом прийнято до уваги, що беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації і захисту прав та інтересів клієнта. Однак суд прийшов до висновку, що зазначена адвокатом відповідача по первісному позову/позивача по зустрічному позову сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 26 160, 00 гривень, є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, приймаючи до уваги складність цієї справи, а також наступне.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом відповідача по первісному позову/позивача по зустрічному позову, зокрема на участь у судових засіданнях було витрачено загалом 3 год. 29 хв. (15.04.2025 з 11 год. 06 хв. до 11 год. 31 хв. 25 хв.; 22.05.2025 з 10 год. 02 хв. до 10 год. 12 хв. 10 хв.; 15.07.2025 з 14 год. 30 хв. до 15 год. 02 хв. 32 хв.; 20.10.2025 з 11 год. 00 хв. до 11 год. 10 хв. 10 хв.; 18.11.2025 з 15 год. 03 хв. до 16 год. 22 хв. 1 год. 19 хв.; 08.12.2025 з 15 год. 31 хв. до 16 год. 14 хв. 43 хв.; 18.12.2025 з 17 год. 41 хв. до 17 год. 51 хв. 10 хв.). При цьому судом враховано, що участь у судових засіданнях являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до кожного з цих засідань та безпосередню участь у судових засіданнях.

Оцінка дій адвоката Дударенко А.М., як то вбачається з матеріалів справи, вказує на їх невідповідність критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що такі дії хоч і вимагали певного обсягу юридичної і технічної роботи, потребували вивчення певного обсягу фактичних даних, однак гонорар за участь в судових засіданнях, які проводились в режимі відеоконференції загалом протягом 3 год. 29 хв. в розмірі 20 160, 00 гривень не відповідає вказаним критеріям.

Також судом враховано: поведінку сторін під час розгляду справи; дії сторін щодо досудового врегулювання спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи; фінансовий стан обох сторін; те, що сума витрат на професійну правничу допомогу, заявлених відповідачем по первісному позову/позивачем по зустрічному позову до відшкодування 26 160, 00 гривень неістотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку 25 000, 00 гривень. Однак судом прийнято до уваги, що сторона не могла передбачити точний розмір витрат на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку разом із зустрічним позовом, враховуючи умови договору про надання правничої допомоги.

При цьому суд звертає увагу учасників справи на те, що суд не втручається у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару, а лише виконує свій обов`язок щодо розподілу судових витрат.

Зважаючи на викладене вище та приймаючи до уваги те, що вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у заявленій відповідачем по первісному позову/позивачем по зустрічному позову сумі (26 160, 00 гривень) буде суперечити принципу розподілу таких витрат, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який є співмірним у відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, становить 20 000, 00 гривень, який і підлягає розподілу між сторонами.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення п. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з позивачки по первісному позову/відповідачки по зустрічному позову на користь відповідача по первісному позову/позивача по зустрічному позову підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000, 00 гривень. Решту витрат на професійну правничу допомогу слід залишити за відповідачем по первісному позову/позивачем по зустрічному позову.

Як встановлено рішенням суду від 18.12.2025, доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 246, 263-265, 270, 273, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000, 00 гривень.

Решту витрат на професійну правничу допомогу слід залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс».

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Вінницького апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс»: ; місцезнаходження: м. Київ, вул. Предславинська, буд. 28, офіс 401.

Додаткове рішення складено 13.01.2026.

Суддя