Справа № 557/2147/25
Провадження № 2-з/557/1/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Тишкуна П.В., за участю секретаря судових засідань Гуменюк Н.П., розглянувши у судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шкварко Андрія Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення від спадкування за законом спадкоємця першої черги

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просить про усунення від права на спадкування, в якій вона просить суд усунути від права на спадкування ОСОБА_2 за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08 січня 2026 року до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на: земельну ділянку з кадастровим номером :03:009:0234 площею 0,1096 га, розташовану на території Жавріської сільської ради Гощанського району Рівненської області; земельну ділянку з кадастровим номером :03:011:0072 площею 2,6108 га, розташовану на території Жавріської сільської ради Гощанського району Рівненської області; приміщення будівлі гуртожитку (ІІ-ІІІ поверх) з приміщенням 1-го поверху № 8, літ. «А-3», а саме приміщення ІІ-го поверху № 32 кімнату, розташоване в АДРЕСА_1 ; житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 51,4 кв.м., розташований в АДРЕСА_2 . Крмі того, в рамках забезпечення позову представниу позивача просить заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії з відчуження, обтяження чи іншого розпорядження спадковим майном, а також заборонити нотаріусу вчиняти дії з видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , а суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати реєстраційні дії щодо вказаного вище спадкового майна.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відтак, суд вважає, що слід заяву про забезпечення позову розглядати без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додатки до неї, матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно частини першої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову

У частині першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч. 2, ч.3 цієї статті суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Частина 7 цієї статті визначає, що - про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У відповідності до п.п. 1, 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Зазначені заявником обставини, що викладені у заяві про забезпечення позову, не обґрунтовують необхідності в застосуванні даного виду забезпечення позову - накладення арешту на нерухоме майно та заборони визначеному колу осіб вчиняти юридично значущі дії щодо цього майна, враховуючи те, що заява позивача не містить належного обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення. Також, не надано доказів, що існує загроза відчуження вказаного майна.

Крім того, суд зауважує, що предметом спору в цій цивільній справі є усунення від спадкування спадкоємця першої черги ОСОБА_2 , тобто, спір за своєю правовою природою є немайновим, позивачем не ставляться позовні вимоги щодо визнання тих чи інших її прав на вказане спадкове майно тощо. Також, позивачем не надано суду доказів наявності у неї права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , у випадку, якщо ОСОБА_2 буде усунуто від спадкування, зокрема, на спадкування того нерухомого майна, щодо якого позивач просить вжити заходів забезпечення позову.

Відтак, позивачем на цій стадії процесу не обгрунтовано, яким чином невжиття заходів щодо забезпечення позову порушить права саме позивача.

На додачу, в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України позивачем у заяві не зазначено пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення.

Виходячи із викладеного, вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви, а відтак заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153. 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шкварко Андрія Володимировича про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня її вручення стороні по справі.

Суддя П.В.Тишкун