Справа № 541/4736/25
Номер провадження 2/541/411/2026
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 січня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М.В.,

відповідача - ОСОБА_1 та його представника - адвоката Данильчука С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

08 грудня 2025 року ОСОБА_2 звернулась до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона та відповідач мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач свого батьківства відносно доньки не заперечує, але в добровільному порядку не виконує в повному обсязі свого обов`язку по матеріальному забезпеченню власної дитини. В той же час донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні. З урахуванням матеріального становища дитини, яке характеризується тим, що позивач отримує стипендію та заробітну плату в розмірі близько 11 000 грн. на місяць; матеріального становища відповідача, яке характеризується тим, що він працює викладачем у відокремленому структурному підрозділі «Миргородський фаховий коледж ім. М. Гоголя» Національного університету «Полтавська політехніка ім. Ю. Кондратюка» і має заробіток більше 20 000 грн. на місяць; відсутності у відповідача інших неповнолітніх дітей та утриманців; наявності у відповідача однокімнатної квартири в м. Харкові; позивач вважає, що заявлений нею розмір аліментів відповідатиме матеріальному становищу сторін та буде достатнім для задоволення потреб дитини.

Ухвалою судді від 10 грудня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

19 грудня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на наступне. Аліменти відповідач сплачував своїй доньці згідно усних домовленостей, що існували між колишнім подружжям, проте позивач, з огляду на її недобросовісну поведінку, заперечує сплату аліментів відповідачем до подання позову до суду, у той час, коли відповідач вчасно надавав матеріальну допомогу своїй доньці та продовжує це робити по сьогоднішній день. Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із лютого 2024 року по травень 2025 року 3-4 дні в тиждень та з травня 2025 року по даний час 2-3 дні в тиждень проживає разом зі своїм батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Також зазначає, що дохід позивача є набагато більшим, ніж зазначено у позовній заяві, оскільки вона є власником студії гри на музичних інструментах та вокалу «PianoLove», в якій проводить заняття як вона особисто, так і музиканти, з якими вона співпрацює. А розмір аліментів, визначений позивачем, є завищеним та таким, що не відповідає принципам розумності, співмірності та справедливості.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи здійснювати за її відсутності (а.с. 2).

Відповідач та його представник у судовому засіданні наполягали на відмові у задоволенні позову з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі, у них народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27 квітня 2021 року (а.с. 5).

Згідно з актом підтвердження фактичного місця проживання осіб від 01 грудня 2025 року № 933/03-24, ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6).

Водночас, відповідно до акту про фактичне проживання осіб від 15 грудня 2025 року № 1106/03-24, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із лютого 2024 року по травень 2025 року 3-4 дні в тиждень та з травня 2025 року по даний час 2-3 дні в тиждень проживає разом зі своїм батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 34).

З платіжних інструкцій, наданих відповідачем, вбачається, що ОСОБА_1 протягом квітня-грудня 2025 року здійснював перекази коштів на рахунок позивачки ОСОБА_2 з вказівкою у призначенні платежу «аліменти на дитину» (а.с. 20-33).

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів щодо стану здоров`я та матеріального становища дитина, а також доказів щодо стану здоров`я та матеріального стану відповідача по справі ОСОБА_1 , як платника аліментів, чи наявності у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, наявності на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, а також витрат, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, сторони суду не надали.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно з ч. 1 ст. 189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Частиною 3 статті 181 СК України, визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дитини та виходячи із встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який з 01 січня 2026 року становить для дітей віком до 6 років - 2817 гривень, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачки частково та стягувати із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 грудня 2025 року і до повноліття дитини.

На думку суду, саме такий розмір аліментів буде достатнім для задоволення потреб дитини та її гармонійного розвитку.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, що зумовлює стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 908 грн. 40 коп. (75%).

Керуючись ст.ст. 84, 180-197 СК України, ст.ст. 12, 13; 81; 141; 258; 264; 265; 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 грудня 2025 року і до повноліття дитини.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень 40 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09 січня 2026 року.

Суддя О. А. Городівський