Справа № 699/1733/25
номер провадження 2/695/1014/26
УХВАЛА

12 січня 2026 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинська А.В., розглянувши позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області звернулось АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі позивач) з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 04.11.2025 справу за даним позовом передано на розгляд за підсудністю до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, оскільки згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру станом на 29.10.2025, останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача зазначено: АДРЕСА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2025 справу передано для розгляду судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинській А.В.

Згідно з листом Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України (вх.№65 від 08.01.2026) за наявними даними місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.08.2018 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Водночас, 27.11.2025 через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 надала до суду заяву, в якій вказує, що за адресою, зазначеною в ухвалі Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, її було знято з обліку 31.07.2018. Також у своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що на даний час вона проживає у АДРЕСА_3 .

Вирішуючи питання щодо прийняття до розгляду даної позовної заяви, вбачається, що вона не може бути прийнята до розгляду Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області та підлягає направленню за підсудністю з огляду на наступне.

Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.

Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.

Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.

Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.

Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (стаття 378, пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (стаття 27 ЦПК України).

Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За загальним правилом територіальної підсудності суд є наближеним до місця знаходження відповідача, тобто тієї сторони у спорі, яка презюмується неправою. Правило підсудності за місцем знаходження відповідача стосовно доступності правосуддя є зручним саме для нього, а не для особи, яка звертається до суду за захистом.

Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

Подібні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року у справі № 536/1267/18 (провадження № 61-1182св19).

Відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом першим частини першої статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Крім того, у статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Одночасно судом приймається, що право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24), у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

Крім того, ухвалення судового рішення за наслідком розгляду справи з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) є підставою для скасування судового рішення згідно з положеннями ч. 1 ст. 378 ЦПК України.

Абзацом першим частини третьої Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Враховуючи, що відповідно до наданої відповідачем заяви, вона фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що за адміністративно-територіальним поділом міста відноситься до Придніпровського району м. Черкаси, дана справа підсудна Придніпровському районному суду м. Черкаси

Таким чином, на підставі викладеного вище, оскільки дана справа не підсудна Золотоніському міськрайонному суду Черкаської області її необхідно передати за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Керуючись ст. 27,31,32,187,258,260,353,354 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передати за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська