справа № 487/7852/25 провадження №2/489/504/26
РІШЕННЯ

Іменем України

08 січня 2026 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У жовтні 2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» через систему «Електронний суд» звернулось до Заводського районного суду міста Миколаєва, ухвалою якого від 21.10.2025 справу передано за підсудністю до Інгульського районного суду міста Миколаєва, з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 00-9879737 від 29.07.2024 у розмірі 13512,00 грн., а також 2422,40 грн. судового збору та 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Позов обґрунтувало тим, що 29.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» (далі - ТОВ «Макс кредит») та відповідачем було укладено кредитний договір №00-9879737 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору.

20.10.2025 ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «Макс кредит» уклали договір факторингу № 20012025-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Макс кредит» права вимоги до боржників.

Оскільки відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі 13512,00 грн., яка складається з: 6900,00 грн. заборгованість по кредиту; 6612,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 14.11.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Цією ухвалою за клопотанням позивача витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відомості щодо емітованої платіжної картки на ім`я відповідача та про переказ на неї кредитних коштів.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом неодноразового розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 09.08.2019 у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 29.07.2024 між ТОВ «Макс кредит» та відповідачем було укладено кредитний договір № 00-9879737 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору.

Відповідно до пункту 1.1. Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Згідно з пунктом 1.2. Договору, сума кредитного ліміту складає: 6000,00 грн. Тип кредиту - кредитна лінія. Строк дії кредитної лінії 360 календарних днів. Позичальник зобов`язується повернути кредит 24.07.2025.

Пунктом 1.4 Договору передбачено, що позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на 13.07.2025, та на кожний 15 день після цієї дати протягом строку кредитування.

Відповідно до підпункту 1.5.1 пункту 1.5 Договору, стандартна процентна ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору.

За умовами підпункту 1.5.1 пункту 1.5 Договору знижена процентна ставка 1 % від суми кредиту, яка застосовується відповідно до умов цього договору.

Згідно пункту 1.5 Договору, за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 15,00 % від суми Кредиту, що складає 900,00 грн.

Згідно з пункту 1.10 усі істотні умови Договору, порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення Договору.

За умовами пункту 2.8 Договору, кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі - 29.07.2024. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 6000,00 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .

Вищевказаний правочин підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора: 02076, який був відправлений йому 29.07.2024 року 19:39:01 та використаний 29.07.2024 року 19:39:13.

До укладення кредитного договору відповідач ознайомився та підписав за допомого одноразового ідентифікатора «61527» паспорт споживчого кредиту.

Із відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 24.12.2025, наданої на запит суду, та виписки з рахунку за період з 29.07.2024 по 03.08.2024 вбачається, що ОСОБА_1 емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_2 та інші платіжні картки, на яку 29.07.2024 зараховано грошові кошти в сумі 6000,00 грн.

Таким чином, дослідженими судом доказами підтверджується, що відповідачу було надано кредит в розмірі 6000,00 грн., а не 6900,00 грн., як заявлено позивачем.

Вказане відповідає і паспорту споживчого кредиту, в якому сума кредиту вказана в розмірі 6000,00 грн.

Також суд вважає неналежним доказом Інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн» № 172/02 від 06.02.2025 та додаткову інформацію ТОВ «Макс кредит» , яка є додатком до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 06.02.2025 не містять відомостей про здійснення операції з перерахування грошових коштів згідно кредитного договору №00-9879737 від 29.07.2024 відповідачу.

Таким чином, виконання ТОВ «Макс кредит» зобов`язання із надання відповідачу кредиту підтверджується в розмірі 6000,00 грн.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

20.01.2025 ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «Макс кредит» уклали договір факторингу № 20012025-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Макс кредит» права вимоги до боржників.

Відповідно до реєстру боржників за вказаним договором факторингу ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 13512,00 грн., яка складається із 6900,00 грн. заборгованості по кредиту, 6612,00 по процентам та 3000,00 грн. штрафним санкціям.

Із розрахунку позивача, оформленого у формі виписки з особового рахунку за кредитними договором №00-9879737 від 29.07.2024 вбачається, що станом на 01.10.2025 заборгованість по простроченому тілу кредиту складає 6900,090 грн., по відсоткам 6612,00 грн. Всього 13512,00 грн.

Правове обґрунтування та мотиви суду.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина друга статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин третьої шостої, восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини дванадцятої статті 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідженими судом доказами підтверджується, що між ТОВ «Макс кредит» та відповідачем було укладено кредитний договір в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Належними і допустимими доказами підтверджується фактичне отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 6000,00 грн., які були перераховані первісним кредиторам за реквізитами електронного платіжного засобу, вказаного відповідачем при оформленні кредитного договору.

За такого, суд вважає доведеним отримання відповідачем кредиту в розмірі 6000,00 грн., що відповідає умовам пункту 1.2 кредитного договору та виписки з особового рахунку відповідача, наданої АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 14.11.2025 про витребування доказів.

Тому враховуючи, що відповідач порушив грошові зобов`язання з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 6000,00 грн., у зв`язку із чим вимога про стягнення заборгованості по тілу кредиту підлягає часткову задоволенню.

При вирішенні вимоги про стягнення відсотків суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що кредит надано відповідачу 29.07.2024 в розмірі 6000,00 грн. зі сплатою стандартної процентної ставки 1,45 % в день.

Доказів погашення заборгованості відповідачем матеріали справи не містять.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%,була доповнена частиною п`ятою згідно Закону України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023.

Згідно з частиною п`ятою статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%,; з 22.04.2024 денна ставка не більше 1,5%; з 20.08.2024 денна ставка не більше 1%.

Так як кредитний договір укладено 29.07.2024 та цього ж дня відповідачем отримано кошти в кредит, відповідно за період з 29.07.2024 по 19.08.2024 за користування кредитом відсотки становлять 1890,00 грн. (6000,00 х 1,5% х 21 дн.), а з 20.08.2021 по 24.07.2025 (пункт 1.3 кредитного договору) 20340,00 грн. (6000,00 х 1% х 339 дн.).

Разом з тим, враховуючи положення частини першої статті 13 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, стягненню з відповідача підлягають відсотки в розмірі 6612,00 грн., які вказані позивачем, так як їх розмір є меншим ніж визначений судом та суд не вправі виходити за межі позовних вимог.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини та наявні в справі докази позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 12612,00 грн., який складається із 6000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту та 6612,00 грн. відсоткам. У іншій частині стягнення заборгованості за тілом кредиту слід відмовити у зв`язку із недоведеністю.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2260,82 грн. (2422,40 х 93,33%).

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., суд бере до уваги складність справи, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви у спорі, часткове задоволення позову, а також критерії розумності і співмірності.

При цьому, суд враховує висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України, суд зважає на те, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг наданих доказів є невеликим, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного провадження, часткове задоволення позову, а також критерії розумності та співмірності, у зв`язку із цим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за договором № №00-9879737 від 29.07.2024 в загальному розмірі 12612,00 грн. (дванадцять тисяч шістсот дванадцять гривень 00 коп.), 2260,82 грн. (дві тисячі двісті шістдесят гривень 82 коп.) судового збору та 3500,00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень 00 коп.) витрат на правничу допомогу.

У іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 429, юридична адреса: м. Київ, вул. Харківське шосе, 19, офіс 2005.

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 08.01.2026.

Суддя І.В.Коваленко