Єдиний унікальний номер судової справи: 469/368/25
Номер провадження: 22-ц/812/33/26
Постанова

Іменем України

12 січня 2026 року м. Миколаїв справа №469/368/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Шурмою Є.М.,

без участі сторін належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 03 червня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Тавлуя В. В. у приміщенні суду у селищі Березанка Миколаївської області, повне судове рішення складено 03 червня 2025 року, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» про стягнення орендної плати,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

04 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду вказаний вище позов, який обґрунтовував наступним.

Позивач зазначав, що йому на праві власності належать земельні ділянки площею 6,4373 га, з кадастровим номером :16:000:0103 та площею 0, 0166 га, з кадастровим номером :18:000:0387 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які він 29 листопада 2007 року передав в оренду ТОВ «ім. К. Л. Петровського».

01 жовтня 2017 року ТОВ «ім. К. Л. Петровського» за згоди позивача відступило ТОВ «Південь Агро Інвест» права та обов`язки орендаря, у зв`язку з чим між ОСОБА_1 та ТОВ «Південь Агро Інвест» було укладено договір оренди землі строком до 31 грудня 2022 року зі сплатою орендної плати у розмірі 8,28% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме 17 119,02 грн. На підставі цього договору у Державному реєстрі прав власності за ТОВ «Південь Агро Інвест» було зареєстроване право оренди щодо зазначених земельних ділянок.

ОСОБА_1 вказував, що за 2022 рік ТОВ «Південь Агро Інвест» передбачену договором оренду орендну плату не сплатив. У зв`язку з чим він звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості, однак його вимога товариством була проігнорована.

Оскільки ТОВ «Південь Агро Інвест» свої зобов`язання за договором щодо виплати орендної плати у строк не виконало, то відповідно до умов договору (пункт 4.7) має сплатити позивачу пеню у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «Південь Агро Інвест» 17 446, 51 грн заборгованість з орендної плати за 2022 рік з урахуванням індексації, пеню у сумі 6 367, 98 грн та судовий збір 1 211,20 грн.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

Відповідач просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на наявність форс-мажорних обставин затримки у виплаті орендної прати та не визначення у договорі оренди землі порядку проведення індексації.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 03 червня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

З ТОВ «Південь Агро Інвест» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором оренди землі від 01 жовтня 2017 року за 2022 рік у сумі 17 446,51 грн та за період з 02 вересня 2022 року по 01 вересня 2023 року пеню 6 367,98 грн.

Також з ТОВ «Південь Агро Інвест» на користь позивача стягнуто судовий збір у сумі 1211, 20 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Південь Агро Інвест», подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило змінити рішення суду в частині стягнення пені та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позов.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач наголошував на тому, що у 2022 році були форс-мажорні обставини викликані війною, що зумовило затримку виплати орендної плати за 2022 рік. Заявник наполягав на тому, що наявні підстави для звільнення його від відповідальності, оскільки порушення сталося не з його вини.

Позиція відповідача у суді апеляційної інстанції

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та недоведеності скаржником підстав для звільнення його від відповідальності за невиконання умов договору.

Фактичні обставини справи

На підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА №065982 від 12 березня 2005 року позивач ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок, які розташовані на території Дмитрівського старостинського округу Березанської селищної ради Миколаївського району, Миколаївської області, а саме: земельної ділянки № НОМЕР_1 з кадастровим номером :18:000:0387 площею 0,0166 га та земельної ділянки № НОМЕР_2 з кадастровим номером :16:000:0103 площею 6,4373 га (а.с.8).

29 листопада 2007 року позивач уклав із ТОВ «ім. К.Л.Петровського» договір оренди землі №41, за умовами якого передав зазначені земельні ділянки у користування вищевказаному товариству.

01 жовтня 2017 року ОСОБА_1 , ТОВ «ім. К. Л. Петровського» та ТОВ «Південь Агро Інвест» уклали додаткову угоду до договору оренди землі №41 від 29 листопада 2007 року, за умовами якої зі згоди ОСОБА_1 орендар ТОВ «ім. К. Л. Петровського» передало ТОВ «Південь Агро Інвест» права та обов`язки орендаря, передбачені договором.

У пункті 5 додаткової угоди сторони погодили викладення договору оренди в новій редакції, з якої випливає, що ОСОБА_1 передав в оренду ТОВ «Південь Агро Інвест» земельну ділянку площею 6,4373 га, з кадастровим номером :16:000:0103 та земельну ділянку площею 0, 0166 га, з кадастровим номером :18:000:0387 строком до 31 грудня 2023 року. Сторони визначили, що орендна плата за договором становить 8,28% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме 17076, 59 грн та 42,43 грн за рік оренди. Із цієї суми орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України.

У пункті 4.4 сторони визначили, що обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням індексації. При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталася раніше).

Орендна плата вноситься орендарем не пізніше 01 вересня поточного року. Орендар перераховує грошові кошти орендної плати на банківський рахунок орендодавця та/або виплачує через касу орендаря та/або здійснює виплату засобами поштового зв`язку через відділення УДППЗ «Укрпошта» шляхом надіслання на адресу орендодавця поштових переказів, або в іншій формі, погодженій сторонами.

У випадку невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення (п.4.7 Договору).

У пункті 13.2 договору сторони передбачили, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини (а.с.15).

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України «Про орендну землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про орендну землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 15 Закону України «Про орендну землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про орендну землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Положеннями статті 24 Закону України «Про орендну землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Підпункт 170.1.1 пункту 170.1 статті 170 Податкового кодексу України визначає, що податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 зазначено, що «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18 та у постанові від 09 листопада 2021 у справі № 913/20/21».

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем не сплачено позивачу орендну плату за 2022 рік, яка з урахуванням індексації становить 17 445,51 грн.

З таким розміром орендної плати відповідач погодився та рішення суду в цій частині не оскаржував.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що саме на відповідача у справі покладено обов`язок доказування відсутності вини у невиконанні зобов`язання за договором оренди землі з внесення орендної плати або ж доведення факту виконання ним цього зобов`язання.

ТОВ «Південь Агро Інвест» не надало суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що позивач відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, а саме, отримати орендну плату за 2022 рік у строки та на умовах, що встановлені договором оренди, не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання щодо внесення орендної плати та прийняття заходів щодо внесення орендної плати за договором оренди щороку.

За такого, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою за 2022 рік та пені, оскільки ним вчасно не було виконано зобов`язання за договором оренди.

Що стосується посилань відповідача на те, що у 2022 році були форс-мажорні обставини викликані війною, що зумовило затримку виплати орендної плати за 2022 рік, то колегія суддів їх відхиляє, оскільки відповідач не довів належними доказами, що саме ці обставини перешкодили йому у виконанні зобов`язань.

Матеріали справи свідчать, що відповідач обмежився лише посиланням на військові дії на території України та Миколаївської області, зокрема, але не надав доказів на підтвердження того, які саме обставини (окупація територій, де розташовані орендовані земельні ділянки; їх безпосередня близькість до зони бойових дій тощо) вплинули на господарську діяльність підприємства.

З огляду на викладене апеляційний суд доходить висновку, що належними, достатніми та допустимими доказами відповідачем не доведено існування форс-мажорних обставин, які б перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2022 рік.

Твердження відповідача про те, що наявні підстави для звільнення його від відповідальності, оскільки порушення сталося не з його вини, колегія суддів вважає необґрунтованим. Відповідач, укладаючи договір оренди, взяв на себе обов`язок своєчасної сплати орендної плати, однак його не виконав. Обставини, які б свідчили про відсутність його вини у порушенні зобов`язання, належними доказами не доведені.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ТОВ «Південь Агро Інвест».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Південь Агро Інвест» підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Оскільки в ухвалі Миколаївського апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року про відкриття апеляційного провадження згідно приписів частини четвертої статті 359 ЦПК України було зупинено дію оскаржуваного рішення, то за наслідками апеляційного перегляду судового рішення його дію слід поновити.

Керуючись ст.ст.367, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» залишити без задоволення, а рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 03 червня 2025 року залишити без змін та поновити його дію.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 12 січня 2026 року.