Єдиний унікальний номер справи 183/1264/25
Провадження № 2/183/757/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року м. Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю:

секретаря судового засідання Федорової Є. П.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 07 вересня 2024 року о 15 год. 45 хв. за адресою: вул. Гетьманська, буд. 32, м. Самар (м. Новомосковськ) Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля «LADA Vesta CROSS», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «MERSEDES BENZ» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Унаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки. Відповідачем добровільно не було здійснено жодного відшкодування завданих збитків, не усунуто наслідки заподіяної шкоди майну.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні зазначеної вище ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова набрала законної сили 01 жовтня 2024 року.

На момент вчинення ДТП транспортний засіб під керуванням відповідача не був застрахований. У винуватця ДТП відсутнє страхування, що підтверджується відсутністю дійсного полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів на момент скоєння ДТП.

Відповідно до висновку ТОВ «Клевер Експерт» щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 405/10-24 від 21 жовтня 2024 року, підготовленого оцінювачем ОСОБА_3 , розмір матеріального збитку, завданого автомобілю, який знаходився в користуванні позивача, в результаті ДТП становить 39 196,04 грн. На проведення експертизи позивачем витрачено 4 500 грн.

Також позивач зазначає, що після дорожньо-транспортної події, спричиненої відповідачем, він відчув великий емоційний стрес і тривогу. Це була дуже важка ситуація, адже він не тільки переживав за своє здоров?я, ситуація була ще складніша через те, що в машині були його дружина та троє дітей (дівчатка: 1 рік, 3 роки та 6 років). Він був страшенно наляканий за їхнє здоров?я та безпеку. Дружина позивача є годуючою мамою наймолодшої доньки (1 рочок), і навіть думка про те, що з нею чи дітьми може статися щось серйозне, його буквально паралізувала. Кожна секунда після аварії здавалась вічністю, коли позивач намагався зрозуміти, чи все з ними в порядку. Страх за близьких був настільки сильним, що він навіть не міг зібратися, щоб оцінити ситуацію. Також позивач зазначає, що він тільки звільнився зі служби в ЗСУ, перебував весь час служби в Донецькій області, здавалося звик думати про свою безпеку та безпеку інших, але в той момент відчув себе безсилим. Додатково до цього, пошкодження автомобіля значно ускладнили його життя. Автомобіль - це не лише транспортний засіб, а й важлива частина його щоденної рутини. Досить значну кількість часу позивач витратив на пошук експертів, вирішення юридичних питань та перевірку технічного стану автомобіля після ДТП. З моменту аварії він був вимушений займатися пошуком експертів для оцінки пошкоджень автомобіля, звертатися до юристів за консультацією, щоб знати як він може захистити та відновити свої права. Це все забирало дуже багато часу, сил та емоцій. На певний час він втратив можливість швидко та зручно возити дітей на заняття, до школи, до лікарів, або навіть до друзів та рідних. Позивач не лише переживає через матеріальні втрати та механічні пошкодження автомобіля, але через ті емоційні травми, які він зазнав, дивлячись на те, як його родина переживає цей стрес разом із ним. Ураховуючи викладене позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у 10 000 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач добровільно відмовляється відшкодувати заподіяну ним шкоду, позивач вимушений звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 39 196,04 грн. та 4500 грн. витрат на проведення експертних досліджень; відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., а також судові витрати.

Ухвалою суду від 13 лютого 2025 року позов залишався без руху з наданням позивачеві строку для усунення його недоліків, що було зроблено позивачем 19 лютого 2025 року.

20 лютого 2025 року на адресу суду надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи-відповідача.

Ухвалою суду від 21 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з її розглядом в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав частково, зазначив, що Моторним (транспортним) страховим бюро України йому відшкодовано матеріальну шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині суми 39 196,04 грн. він не підтримує. Інші позовні вимог підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням уточнень позивача, визнав в повному обсязі не заперечував проти їх задоволення, зазначив, що дійсно будь-яке відшкодування позивачеві ним не здійснювалося. Проти стягнення з нього зазначених сум він не заперечує.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність.

Суд, заслухавши вступне слово та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приймаючи визнання позову відповідачем в частині, уточненої позивачем, приходить до такого.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, зазначений у ст. 16 ЦК України, зокрема відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди.

Судом установлено, що 07 вересня 2024 року о 15 год. 45 хв. за адресою: вул. Гетьманська, буд. 32, м. Самар (м. Новомосковськ) Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля «LADA Vesta CROSS», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «MERSEDES BENZ» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Унаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні зазначеної вище ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова набрала законної сили 01 жовтня 2024 року.

Автомобіль «LADA Vesta CROSS», номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 , який на момент ДТП на законних підставах перебував у володінні та користуванні позивача ОСОБА_1 .

На момент вчинення ДТП транспортний засіб «MERSEDES BENZ» номерний знак НОМЕР_2 , що перебував під керуванням відповідача ОСОБА_2 , не був застрахований.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Як зазначив позивач у судовому засіданні, Моторним (транспортним) страховим бюро України йому було відшкодовано матеріальну шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині суми 39 196,04 грн. він не підтримує. З огляду на що, керуючись ст. 257 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає залишенню без розгляду.

Однак, для визначення вартості матеріального збитку, позивачем було замовлено проведення експертизи у ТОВ «Клевер Експерт» щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, складено відповідний висновок № 405/10-24 від 21 жовтня 2024 року, підготовлений оцінювачем ОСОБА_3 , у зв`язку з чим ним понесені витрати на оплату оцінювача в розмірі 4500 грн. (а.с. 14, 16-42).

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу (Постанова Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 569/14230/15-ц (провадження № 61-7934св18).

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. А згідно зі ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 6, 7 ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, з огляду на викладене та з урахуванням визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода у вигляді витрат на залучення експерта та оцінювача для визначення вартості збитків, спричинених власникові пошкодженого транспортного засобу, вартості відновлювального ремонту, а також ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу в загальному розмірі 4500 грн., а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Суд ураховує, що відповідачем не спростовано наявність вини в його діях, як і не спростовано причинно-наслідкового зв?язку між дорожньо-транспортною пригодою та спричинених позивачеві збитків, в тому числі й на залучення експерта.

Разом з тим, статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, - п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (надалі Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з абз. 1 п. 4 вказаної Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п. 7 Постанови - заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно з п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У абз. 2 п. 5 Постанови, судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд зазначає, що дорожньо-транспортна пригода - це подія, яка виражається у зіткненні двох транспортних засобів під час здійснення ними руху дорогою загального користування, що призвело до механічного пошкодження цих транспортних засобів.

Сама по собі дорожньо-транспортна пригода є стресовою і небезпечною подією, що полягає у факті настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідках.

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в Україні, у тому числі ч. 2 ст. 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпцію моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди (узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10 лютого 2021 року у справі № 761/24143/19).

На переконання суду, з урахуванням характеру та обсягу душевних страждань позивача, зміну його нормального життєвого ритму, підстав, якими позивач обґрунтовує моральну шкоду, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що відшкодуванню позивачу підлягає моральна шкода, завдана в результаті ДТП, у розмірі 10 000,00 грн.

Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення позовних вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди і не призводить до його збагачення.

Також, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з приписами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування справленого судового збору в розмірі 327,07 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 39 196,04 грн. залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4500 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень, відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень та відшкодування понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 327 (триста двадцять сім) грн. 07 коп., а всього 14 827 (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять сім) гривень 07 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ;

- Моторне (транспортне) страхове бюро України, , м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8.

Рішення суду складено і підписано 12 січня 2026 року.

Суддя Г.Є. Майна