Провадження № 2/756/242/26
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 січня 2026 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Примак-Березовської О.С.,

за участі секретаря - Донеско А.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, що утворилася внаслідок невиконання зобов`язання за умовами договору № R01.00606.005195034 від 26 квітня 2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 (далі - Боржник) про надання фінансового кредиту на загальну суму 131 448,38 грн.

В обґрунтування вимог зазначив, що між ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Профіт Капітал»; Фактор) та АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Оптіма Фікторинг» (далі - Клієнти) укладено договори факторингу № 19/12-2023 від 19 грудня 2023 року і № 22/12-2023 від 22 грудня 2023 року, відповідно до яких позивач отримав право грошової вимоги до відповідача.

Відповідач у своєму відзиві заперечує щодо нарахування відсотків за кредитним договором. Пояснила, що позивачем не надано чітких розрахунків суми заборгованості, виписки з рахунку, з яких вбачалося б її неодноразові транзакція з метою погашення боргу. Також зазначила, що до досудової вимоги надісланої їй позивачем не надано відповідних підтверджуючих документів право надсилати таку вимогу.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва про витребування доказів зобов`язано позивача надати чіткі розрахунки з обґрунтуванням суми заборгованості по відсотках у сумі 58 688 грн 01 коп., із датами їх нарахування та процентного співвідношення до суми боргу за тілом кредиту, а відповідача зобов`язано надати відповідний контррозрахунок.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. При цьому в позові представник позивача зазначив, що у разі своєї неявки не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, а у разі неявки відповідача не проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Відповідач подала відзив, у якому зазначила, що проти задоволення позову заперечує у частині нарахування відсотків. Контррозрахунку суми заборгованості або інших підтверджуючих документів на обґрунтування своїх заперечень не надала.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Суть спору сторін зводиться до неналежного виконання зобов`язання Боржником за договорами позики та кредиту, які наданні фінансовими установами (Клієнтом) та право на які відступлені Фактору згідно з договорами факторингу.

Оцінюючи правову природу предмета спору, усі належні та допустимі докази, які містяться у матеріалах справи, з огляду на вимоги законодавства та усталену судову практику у подібній категорії спорів, суд убачає достатньо підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» є фінансовою установою та має право здійснювати факторингові операції згідно з вимогами Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

26 квітня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №R01.00606.005195034, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався передати у власність позичальника грошові кошти в сумі 73 942,49 грн, шляхом перерахування на банківський рахунок із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, строком на 90 місяців, а останній зобов`язався повернути таку ж суму у день закінчення строку кредиту та сплатити проценти у розмірі 25 % річних від залишкової суми кредиту (пункти 1.1, 1.2, 1.3 Договору).

Згідно з пунктом 2.5 цього Договору нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць за методом «факт/факт», а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця, прочинаючи з дати видачі кредиту.

Відповідно до пункту 5.1 Договору позичальник заявляє та гарантує, що вся інформація, відомості та документи (у тому числі ті, що містяться у даному договорі та кредитній справі Позичальника у Банку), які повідомлені та надані ним Банку з метою одержання кредиту, є достовірними і відповідають дійсності, Банк перед укладанням кредитного договору повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомився з тарифами Банку і згоден з ними, належний йому примірник оригіналу даного Договору йому вручено Банком при підписанні даного Договору, умови даного Договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам, а також надає свою згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації про нього, а також третім особа, у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань.

Пунктом 5.2 Договору визначено, що цей Договір вступає в силу з дня його підписання Сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості наданого позивачем за Договором №R01.00606.005195034, сума непогашеного зобов`язання, у межах строку нарахування процентів з 26 квітня 2019 року по 19 грудня 2023 року, становить 72 760,37 грн наданого кредиту та 58 688,01 грн відсотків, а всього 131 448,38 грн.

Як зазначає позивач зазначений договір кредиту укладено із використанням власноручного підпису ОСОБА_1

19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Згідно з даними Витягу з Реєстру боржників № 1 від 19 грудня 2023 року до Договору факторингу №19/12-2023 від 19 грудня 2023 року ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № R01.00606.005195034, що складається з 72 760,37 грн основної суми боргу та 58 688,01 грн заборгованості за відсотками (станом на день відступлення права вимоги, тобто 19 грудня 2023 року), а всього згідно з довідкою-розрахунком заборгованості - 131 448,38 грн.

22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 22/12-2023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Оптіма Факторинг» передає (відступає) ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає належні ТОВ «Оптіма Факторинг» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Згідно з даними Витягу з Реєстру боржників №1 від 22 грудня 2023 року до Договору факторингу №22/12-2023, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги за договором фінансового кредиту № R01.00606.005195034, у сумі 131 448,38 грн.

Чітких розрахунків з обґрунтуванням суми заборгованості по відсотках позивачем суду не надано, однак відповідач у відзиві підтвердила, що неодноразово сплачувала проценти за користування кредитом.

В обґрунтування не достовірності нарахування відсотків позивачем, відповідач ніякого контррозрахунку не надала.

ІV. Мотивована оцінка суду та норми права, які ним застосовані

Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 3 статті 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з вимогами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2 статті 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (статті 510 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання визначена статтею 625 ЦК України. Частинами 1 і 2 цієї Статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Вимогами статей 1047 та 1055 ЦК України передбачено, що договір позики та кредиту укладаються у письмовій формі, якщо позикодавець є юридична особа. При цьому абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач не надав доказів перерахування коштів на ім`я ОСОБА_1 , оскільки презюмує дійсність правочинів відступлення права вимоги на підставі вимог статті 204 та частини 2 статті 1081 ЦК України.

Так, згідно з частиною 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 2 статті 1081 ЦК України визначено, що грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Так, доводи відповідача про неналежне повідомлення про відступлення права вимоги за договором №R01.00606.005195034 спростовується наданою позивачем досудовою вимогою, отримання якої відповідач підтверджує у своєму відзиві.

При цьому, суд враховує, що за даними реєстру боржників, наявність заборгованості ОСОБА_1 за договором № R01.00606.005195034 на загальну суму 131 448,38 грн не спростована відповідачем у належний спосіб.

Відповідач не надав суду жодних допустимих доказів своїм твердженням про неправомірне нарахування відсотків за користування кредитом. Такими доказами могли б бути, зокрема, контррозрахунок заборгованості, роздруківки банківських рахунків за спірний період кредитного зобов`язання тощо.

Тому заперечення відповідача проти позову є непереконливими і такими, що не ґрунтується на вимогах закону і не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Суд зауважує, що позивачем підтверджено укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, факт видачі кредиту відповідачу, а також підтверджено наступне укладення договорів факторингу між первісним кредитором, його наступником та позивачем щодо спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів погашення відповідачем заборгованості перед кредиторами та/або Фактором, що порушує право останнього.

Отже, порушене право грошової вимоги за договорами факторингу, укладеними між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» від 19 грудня 2023 року № 19/12-2023, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» від 22 грудня 2023 року № 22/12-2023, за кредитним договором № R01.00606.005195034 на загальну суму 131 448,38 грн, підлягає захисту.

Враховуючи зазначені вимоги чинного законодавства та керуючись завданнями і основними засадами цивільного судочинства, у тому числі щодо змагальності сторін, суд вважає, що позивач довів ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог.

Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складають з судового збору та витрат, що пов`язані з розглядом справи, а саме витребуванням доказів, проведенням їх огляду за місцезнаходженням та забезпеченням таких у розмірі 1 514 грн. Однак, на підтвердження таких витрат позивач надає тільки платіжну інструкцію №83783 від 15 жовтня 2024 року, відповідно до якої сплачено судовий збір за подання даної позовної заяви у розмірі 3028 грн.

У зв`язку з чим, згідно з вимогами статей 141, 142 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 грн.

Крім того, враховуючи те, що позивач надав суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро та підтвердив здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги, керуючись вимогами частини 3 статті 137 ЦПК України, суд вважає необхідним також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Вирішуючи питання співмірності таких витрат, суд враховує вимоги частини 4 статті 137 ЦПК України та правий висновок, викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц.

Таким чином, всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10 038 грн судових витрат.

На підставі викладеного, статей 1, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статті 18 Закону України «Про споживче кредитування», статей 3, 11, 12, 14, 15, 16, 204, 207, 509, 510, 516, 526, 610-612, 625, 627-629, 638, 1046-1048, 1050, 1054, 1055, 1069, 1077-1081 ЦК України та керуючись статтями 2, 10-13, 76-82, 141-142, 259, 263-265, 273, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суддя -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованість у розмірі 131 448 (сто тридцять одна тисяча чотириста сорок вісім) грн 38 коп. та 10 038 (десять тисяч тридцять вісім) грн 00 коп. судових витрат.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (код ЄДРПОУ - 39992082, адреса місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8)

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 )

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення складено 9 січня 2026 року.

СУДДЯ Ольга ПРИМАК-БЕРЕЗОВСЬКА