Справа № 473/5714/25
"05" січня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Ліхачової А.Є., розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
у жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 4512,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16 червня 2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою було укладено договір позики № 75242921, за умовами якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало відповідачці в борг на умовах позики гроші в сумі 1470,00 грн. терміном користування 14 днів. В свою чергу, відповідачка зобов`язалася повернути позику, а також сплатити проценти за користування нею в розмірі 1,99 % від суми позики за кожен день користування коштами (базова ставка), в розмірі 0,01 % від суми позики за кожен день користування коштами (застосовується відповідно до умов Програми лояльності), в розмірі 2,7 % від суми позики за кожен день користування коштами (протягом періоду прострочення повернення позики).
19 листопада 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» договір факторингу №1911, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за плату право грошової вимоги до відповідачки за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №75242921.
03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклало з ТОВ «Фінпром Маркет» договір факторингу №030423-ФК, за яким ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до відповідачки за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №75242921.
Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, в зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 4512,00 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 1470,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 3042,00 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки в повному обсязі.
В судове засідання представниця позивача Ткаченко Ю.О. не з`явилася, проте надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Ч. 1ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України,зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.207 ЦК України (в редакції на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно ч. 2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачка з дотриманням положень ст.11Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили в ньому усі істотні умови, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Таким чином відповідачка набула статусу, прав та обов`язків позичальниці в кредитних правовідносинах.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст.1077, ч. 1 ст.1078, ч. 1 ст.1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Як убачається з матеріалів справи, 16 червня 2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою було укладено договір позики № 75242921, за умовами якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало відповідачці в борг на умовах позики гроші в сумі 1470,00 грн. терміном користування 14 днів. В свою чергу, відповідачка зобов`язалася повернути позику, а також сплатити проценти за користування нею в розмірі 1,99 % від суми позики за кожен день користування коштами (базова ставка), в розмірі 0,01 % від суми позики за кожен день користування коштами (застосовується відповідно до умов Програми лояльності), в розмірі 2,7 % від суми позики за кожен день користування коштами (протягом періоду прострочення повернення позики).
19 листопада 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» договір факторингу №1911, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за плату право грошової вимоги до відповідачки за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №75242921.
03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклало з ТОВ «Фінпром Маркет» договір факторингу №030423-ФК, за яким ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до відповідачки за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №75242921.
З матеріалів справи також вбачається, що ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» виконало зобов`язання за договором позики № 75242921 від 16 червня 2021 року, а саме надало відповідачці позику в сумі 1470,00 грн.
Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, в зв`язку з чим виникла заборгованість. За наданим позивачем розрахунком розмір заборгованості становить 4512,00 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 1470,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 3042,00 грн.
Проте, суд не в повній мірі погоджується з вказаним розрахунком.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказаний висновок стосується також й позикових відносин.
Як убачається з матеріалів справи, відповідачці була надана позика в сумі 1470,00 грн строком на 14 днів, зі сплатою процентів за користування позикою протягом вказаного періоду в розмірі 1,99 % (базова процентна ставка). Вищевказаний договір позики не містить умов щодо порядку пролонгації позикових зобов`язань, понадстрокового користування позикою.
Водночас, надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» не містять особистого підпису позичальниці про ознайомлення з ними. Також позивач не надав жодних доказів накладення відповідачкою електронного цифрового підпису (підпису одноразовим ідентифікатором) на вказаних Правилах, в зв`язку з чим, останні не можуть бути прийняті судом до уваги.
Тому після закінчення строку користування позикою проценти підлягають нарахуванню виключно за передбаченими ст.625 ЦК України правилами. Водночас, позивач не заявляв окремих вимог про застосування передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідків порушення позичальницею грошового зобов`язання.
Таким чином, з огляду на викладене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики в загальному розмірі 1879,54 грн, у тому числі: заборгованість за позикою в розмірі 1470,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 409,54 грн (1470,00 х 1,99 % х 14).
Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України з відповідачки, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (42 %), на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати (судовий збір) в розмірі 1017,41 грн.
Що стосується витрат на правничу допомогу.
Так, відповідно до ч.ч.2-5 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію договору про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року №25-08/25/ФП, укладеного між позивачем та адвокатом Ткаченко Ю.О. з додатками, що містять перелік, обсяг виконаних робіт та узгоджену сторонами вартість послуг, необхідних для надання правничої допомоги, загальна вартість якої становить 4500,00 грн. Зокрема, відповідно до копії витягу з акту приймання-передачі наданих послуг від 13 жовтня 2025 року №4-ФП адвокатом виконано наступні роботи: дослідження документів, аналіз правових висновків, судової практики, підготовка та направлення запитів, збір доказів, підготовка та направлення до суду позову про стягнення заборгованості.
Зазначений позивачем розмір вказаних витрат є завищеним, оскільки справа належить до категорії незначної складності, її розгляд відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, судова практика у цій категорії справ є усталеною, в зв`язку з чим при підготовці позовної заяви у адвоката була відсутня необхідність досліджувати додаткові норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, витрачати значний час на складання позовної заяви.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що співмірними із складністю справи, наданими послугами є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.
Відповідно до положень ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 840,00 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).
Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265,280-282,289 ЦПК України, суд
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», місцезнаходження: місто Ірпінь, вулиця Садова, будинок 31/33, ідентифікаційний код 43311346, заборгованість за договором позики №75242921 від 16 червня 2021 року в розмірі 1879,54 грн, у тому числі: заборгованість за позикою в розмірі 1470,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 409,54 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», місцезнаходження: місто Ірпінь, вулиця Садова, будинок 31/33, ідентифікаційний код 43311346, судові витрати в розмірі 1857,41 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Л.В. Лузан