Житомирський апеляційний суд
Категорія 76 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №295/13584/25 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського професійного політехнічного ліцею про незаконне звільнення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 09 жовтня 2025 року, постановлену під головуванням судді Біднини О.В.

в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського професійного політехнічного ліцею із позовом, в якому просив встановити порушення відповідачем чинного законодавства України при його звільненні, визнати виникнення вимушеного прогулу з 17.07.2025 за вини відповідача по дату поновлення на роботі, скасувати наказ про звільнення з 01.09.2025, поновити позивача на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 до Житомирського професійного політехнічного ліцею про незаконне звільнення - повернуто заявнику.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що він звернувся до суду з позовною заявою в межах місячного строку для оскарження незаконного звільнення, однак ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09.10.2025 року його позовну заяву повернуто.

Вказує, що суд першої інстанції помилково повернув його позовну заяву в зв`язку з тим, що хоча вона була направлена на офіційну електронну адресу Богунського районного суду м. Житомира з його електронної пошти, однак дана позовна заява не сформована в системі «Електронний суд» та не проведена відповідна реєстрація заявника в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі,

Зазначає, що на даний час згідно норм ЦПК України обов`язкова реєстрація в ЄСІТС/Електронному суді встановлена лише для адвокатів, нотаріусів, державних та деяких інших органів (за винятком випадків, коли вони не мають технічної можливості). На його думку, для звичайних громадян (фізичних осіб), реєстрація в ЄСІТС/Електронному суді є правом, а не обов`язком.

Вважає, що суд першої інстанції не мав законних підстав створювати йому додаткові перешкоди для захисту його порушених трудових прав та вимагати від нього як пенсіонера реєстрацію в ЄСІТС, створювати кабінети чи обов`язково формувати заяву через підсистему «Електронний суд». Такі дії чинять йому перешкоди та порушують право на доступ до правосуддя.

Додає, хоча суд посилається на те, що звернення в електронній формі можливе лише засобами ЄСІТС, накладення на документ КЕП (кваліфікованого електронного підпису) за законом прирівнює його до власноручного підпису.

Звертає увагу, що суд першої інстанції помилково застосував вимоги щодо подання документів в електронній формі. На відміну від адвокатів, прокурорів, органів державної влади та інших юридичних осіб, для фізичних осіб (громадян, пенсіонерів) реєстрація в ЄСІТС та подання документів через «Електронний суд» є правом, а не обов`язком.

Вказує, що його позовна заява була скріплена КЕП. Згідно із Законом України «Про електронні довірчі послуги», КЕП прирівнюється до власноручного підпису. Суд, отримавши документ, підписаний КЕП, не мав підстав стверджувати, що заява не підписана заявником у порядку, визначеному ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, просив апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Відповідач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала не відповідає.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що вона була направлена на офіційну електронну адресу Богунського районного суду м. Житомира з електронної пошти позивача та дана позовна заява не сформована в системі «Електронний суд». Таким чином, надіслані електронною поштою на офіційну електронну адресу суду документи мають статус інформаційного, оскільки не зазначені докази щодо проведення відповідної реєстрації заявника в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 43 ЦПК України передбачено, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до пунктів 12, 32 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; підписувач - фізична особа, яка створює електронний підпис.

Згідно з частинами першою, другою статті 6, частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Підпунктами 14, 16 пункту 1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, визначено, що електронний документ - це оригінал електронного документа з обов`язковими реквізитами, що надають йому юридичної сили, в тому числі з електронним цифровим підписом автора. Електронний цифровий підпис - це електронний цифровий підпис в форматі, що забезпечує можливість встановлення дійсності підпису у довгостроковому періоді (після закінчення строку чинності сертифіката), визначеному відповідно до вимог законодавства. Електронний цифровий підпис використовується в автоматизованій системі документообігу суду для підписання та погодження (візування) інформаційних ресурсів в цілому або фіксування певних дій з ними (внесення зауважень, пропозицій, погодження частини тексту тощо).

У постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 204/2321/22 (провадження

№ 14-48цс22) Велика Палата Верховного Суду зазначила: «З огляду на «якість закону» фізична особа (за винятком адвокатів та інших, передбачених пунктом 10 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, осіб) під час звернення до суду має чітко розуміти, що в неї є можливість через підсистему «Електронний суд» створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи, проте реєстрація офіційної електронної адреси для фізичної особи в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі є добровільною, а кваліфікований електронний підпис має презумпцію його відповідності власноручному підпису, тому у такому випадку звернення до суду через офіційну електронну адресу суду з процесуальним електронним документом, який підписаний електронним цифровим підписом, є аналогічним безпосередньому зверненню до суду.

Законодавець допускає подання фізичною особою нарівні з паперовою формою процесуальних документів в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним кваліфікованим електронним підписом учасника справи та подання такого документа через підсистеми «Електронний суд» та «Електронний кабінет», або з використанням офіційної електронної адреси із засвідченням кваліфікованим електронним підписом.

Звернення фізичної особи до суду через офіційну електронну адресу суду з процесуальним електронним документом, який підписаний електронним цифровим підписом, є належним та правомірним способом безпосереднього звернення до суду, що ототожнюється із безпосереднім зверненням до суду через канцелярію або традиційними засобами поштового зв`язку і має кваліфікуватися саме як безпосереднє звернення до суду».

Верховний Суд у постанові від 03 травня 2022 року у справі № 205/5252/19 (провадження № 61-1125св22) зазначив, що процесуальні документи, скріплені електронним цифровим підписом, можуть бути надіслані учасниками справи на офіційну електронну адресу суду. А суди зобов`язані перевіряти такі документи та обґрунтувати свої висновки з посиланням на протокол створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 січня 2025 року у справі № 2-248/10 (провадження № 61-15960св24).

У справі, що переглядається, встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 була направлена на офіційну електронну адресу Богунського районного суду м. Житомира з електронної пошти позивача, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 та скріплена кваліфікованим електронним підписом, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с.9), що є належним та правомірним способом безпосереднього звернення до суду.

Колегія суддів приходить до висновку, що повернення позовної заяви є необґрунтованим, оскільки звернення до суду через офіційну електронну адресу суду з процесуальним електронним документом, який підписаний електронним цифровим підписом, є аналогічним безпосередньому зверненню до суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви.

Відповідно до положень пункту 4 частини статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала про повернення позовної заяви скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 09 жовтня 2025 року про повернення позовної заяви скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді