справа № 619/6467/25
провадження № 2/619/166/26
Рішення

іменем України

12 січня 2026 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 619/6467/25,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОКРЕДИТ»,

відповідачка: ОСОБА_1 ,

вимоги позивача: про стягнення заборгованості,

представник позивача: Журавльов С.Г.

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідачки.

ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» у системі «Електронний суд» 27.10.2025 звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 26802,29 грн. У обґрунтування позову зазначено, що 09.08.2021 між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-Договір № TDB.2021.0165.22894 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank , який складається з публічної частини договору, яким є Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com та індивідуальної частини, якою є вказана Заява - Договір. 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-260 від 09.07.2024 року, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» 27.12.2024 уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (Новий кредитор) Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Згідно з розрахунком заборгованості відповідачки за кредитним договором № TDB.2021.0165.22894 від 09.08.2021, станом на 03.09.2024, заборгованість становить 26802,29 грн, яка складається з заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) - 9540,46 грн, заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) - 17261,83 грн.

Відповідачкою до суду надано відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги ґрунтуються на помилковому та вибірковому трактуванні позивачем умов договору, укладеного між нею та АТ «МЕГАБАНК». Доданий до позовної заяви документ, який позивач іменує «кредитним договором», фактично є заявою-договором (індивідуальною частиною) про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, а не окремим самостійним кредитним договором. Незважаючи на це, позивач у всіх своїх твердженнях наполягає на тому, що між сторонами існував виключно кредитний договір, що не відповідає змісту поданих документів та спотворює правову природу спірних правовідносин. Зміст заявки-договору свідчить про те, що його основним предметом є відкриття та обслуговування банківських рахунків відповідача, у тому числі для здійснення розрахункових операцій, а можливість користування кредитними коштами є лише додатковою послугою, яка надається в межах встановленого кредитного ліміту. Таким чином, кредит не є самостійним зобов`язанням, відокремленим від договору комплексного банківського обслуговування, як це подається позивачем. Умовами заявки-договору передбачено різні строки дії окремих складових договірних відносин. Зокрема, строк користування споживчим кредитом визначений як 12 місяців, строк дії індивідуальної частини договору 3 роки, а строк дії платіжної картки 5 років. Наявність одразу трьох різних строків без чіткого розмежування їх застосування створює істотну двозначність та невизначеність зобов`язань відповідача, що об`єктивно ускладнює розуміння моменту припинення кредитної послуги. Відповідачка вважає, що саме строк 12 місяців є строком дії кредитної частини договору, а отже після його спливу право нарахування плати за користування кредитними коштами припинилося. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, свідомо не акцентує увагу на встановленому строку дії кредитної послуги та подає спірні правовідносини таким чином, ніби користування кредитом є безстроковим або прив`язаним до строку дії договору обслуговування чи платіжної картки. Такий підхід є необґрунтованим та спрямований на штучне збільшення суми заявлених вимог. Надані позивачем докази заборгованості не є належними та узгодженими між собою. До позову долучено самостійно складений розрахунок заборгованості та дві виписки з різних облікових систем, які містять суттєві розбіжності. Зокрема, у виписках, сформованих у системі Національного банку України, відсутні нараховані відсотки у сумі 17261,83 грн, тоді як у виписках з програмного комплексу АТ «МЕГАБАНК» зазначена сума обліковується як відсотки, нараховані після переведення заборгованості в прострочену. Крім того, відповідачка була позбавлена можливості контролювати стан заборгованості та здійснювати операції за кредитною карткою, оскільки з моменту початку ліквідації банку банківський додаток фактично припинив роботу, а платіжні картки стали недоступними для використання. У зв`язку з цим відповідач не має можливості підтвердити або спростувати відображені у виписках операції, що ставить під сумнів достовірність наданих позивачем даних. Особливої уваги заслуговує нарахування «договірних відсотків» у сумі 17261,83 грн: з виписки вбачається, що після фіксації прострочення заборгованості користування кредитними коштами фактично припинилося, а заборгованість була переведена у прострочену. Незважаючи на це, позивач продовжив нарахування відсотків за договірною ставкою, що є платою за користування кредитом, тоді як після припинення користування кредитними коштами така плата не може нараховуватися. Також позивач не надав жодних пояснень щодо правових підстав включення до заборгованості суми 3893,07 грн, яка зазначена як зміна плану рахунку при перенесенні даних до іншої облікової системи. Жодним пунктом договору таке нарахування не передбачено, а отже воно є необґрунтованим. Відповідачка звертає увагу, що позивач є фінансовою компанією, а не банком, і не може продовжувати договірні відносини у частині банківського обслуговування та нарахування плати за користування рахунками чи кредитними лімітами. Набуття права вимоги за договором означає лише право вимагати повернення фактично отриманих грошових коштів, але не право довільно формувати заборгованість та застосовувати умови, які пов`язані з виключною банківською діяльністю. Крім того, відповідачка заперечує проти заявлених витрат на професійну правничу допомогу. Сума таких витрат є явно завищеною, не відповідає складності справи, обсягу виконаних робіт та фактичним діям представника позивача, а також є непропорційною до ціни позову. Заявлена сума витрат фактично зводиться до подання типової позовної заяви, що не може розглядатися як підстава для стягнення значних сум із відповідачки.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, у обґрунтування якого зазначає, що відповідачка у відзиві зазначає, що з 21 липня 2022 року припинив роботу застосунок АТ «МЕГАБАНК», у зв`язку з чим у неї нібито була відсутня можливість здійснювати погашення заборгованості. З цього приводу позивач пояснює, що віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження тимчасової адміністрації та подальша ліквідація не припиняли дії кредитного договору та не звільняли відповідачку від обов`язку належного виконання грошових зобов`язань. Відповідачка була обізнана про початок ліквідаційної процедури АТ «МЕГАБАНК», що підтверджується підписаними нею документами, які містили контактні дані Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Інформація щодо порядку та реквізитів погашення заборгованості була у відкритому доступі на офіційних ресурсах Банку та Фонду. Отже, відповідачка мала реальну можливість отримувати інформацію про стан заборгованості та здійснювати її погашення через інші банківські установи або платіжні сервіси, однак належних дій для цього не вчинила, що й призвело до виникнення простроченої заборгованості. Щодо доводів відповідачки про неналежне повідомлення її про відступлення права вимоги, позивач зазначає, що навіть у разі відсутності такого повідомлення це не припиняє зобов`язань за кредитним договором та не звільняє боржницю від обов`язку виконання грошових зобов`язань. При цьому позивач є належним правонаступником, який правомірно набув право вимоги за спірним кредитним договором. Заперечуючи проти нарахування відсотків після спливу строку користування кредитом, відповідачка посилається на безпідставність таких нарахувань. Проте умови договору прямо передбачають його дію до повного виконання зобов`язань, а також можливість нарахування відсотків у разі прострочення, з якими відповідачка погодилась, підписуючи договір. Доводи відповідачки щодо неспівмірності судових витрат є загальними та не підтверджені жодними доказами. Позивачем надано всі необхідні документи, які підтверджують реальність, обґрунтованість та розумність витрат на правничу допомогу, тоді як відповідачка не довела підстав для їх зменшення. З огляду на викладене, позивач вважає, що доводи, наведені у відзиві відповідачки, є необґрунтованими, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, судом 28.10.2025 було сформовано засобами підсистеми «Електронний суд» з Єдиного державного демографічного реєстру відповідь № 1938156 щодо місця перебування та місця проживання відповідачки.

Ухвалою суду від 28.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 01.12.2025, яке було відкладено на 12.01.2026 для витребування доказів.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, у якій просить здійснити розгляд справи за її відсутності.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

09.08.2021 АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 уклали договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank заява-договір (індивудіальна частина) №TDB.2021.0165.22894 від 09.08.2021 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, відповідно до умов якого, сума максимального ліміту кредитної лінії 200000,00 грн; строк кредиту 12 місяців; процентна ставка (фіксована), % річних 56%; пільговий період 62 дні; тип кредиту кредитна лінія; мета кредиту споживчі цілі. Підписанням цієї заяви ОСОБА_1 підтвердила згоду з умовами договору , а також положення усіх додатків до нього. Відповідно до додатку до договору №TDB.2021.0165.22894 від 09.08.2021 «Тарифний пакет «todobank» зазначені умови тарифного пакету «todobank (а.с. 30, 42).

Крім того, ОСОБА_1 09.08.2021 підписала паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого, сума/ліміт кредиту 10000,00 грн, строк кредитування 12 місяців, мета отримання кредиту споживчі цілі, процентна ставка, відсотків річних 56%, у пільговий період 0,0001%, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 73293,00 грн, орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 273293,00 грн, загальна річна процентна ставка, відсотків річних 87,30% (а.с. 41).

Як убачається з довідки про відкриття рахунків, виданої банківською установою в межах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів, клієнтом банку є ОСОБА_1 , якій банком відкрито поточні рахунки в національній та іноземних валютах. Зокрема, клієнтові відкрито рахунки з такими номерами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , 34249. Відкриття вказаних рахунків здійснено на підставі поданих та перевірених документів із дотриманням вимог чинного законодавства України та внутрішніх нормативних документів банку. Факт відкриття рахунків підтверджено підписами уповноважених посадових осіб банку, а також відповідальної особи, яка здійснює контроль за правильністю присвоєння номерів рахунків. Таким чином, довідка є належним та допустимим доказом відкриття на ім`я ОСОБА_1 поточних банківських рахунків із вищезазначеними номерами (а.с. 31).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-260 від 09.07.2024 року, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги (а.с. 14).

За відомостями Витягу з додатку №1 до договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги від 03.09.2024, до ТОВ «Фінансова компанія «МУСТАНГ ФІНАНС» перейшло право вимоги за Договором № TDB.2021.0165.22894 від 09.08.2021, укладеним з ОСОБА_1 . Загальна сума заборгованості становить 26802,29 грн, з яких: основний борг 9540,46 грн, відсотки 17261,83 грн (а.с. 44).

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» 27.12.2024 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги (а.с. 13).

За відомостями Витягу з додатку №1 до договору №1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024, до ТОВ «Фінансова компанія «ЄВРОКРЕДИТ» перейшло право вимоги за Договором № TDB.2021.0165.22894 від 09.08.2021, укладеним з ОСОБА_1 . Загальна сума заборгованості становить 26802,29 грн, з яких: основний борг 9540,46 грн, відсотки 17261,83 грн (а.с. 35).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва.

Відповідно до довідки-розрахунку, виписки по особовим рахункам за період з 03.12.2022 по 03.09.2024, виписки/особовий рахунок з 09.08.2021 по 02.12.2022 за договором № TDB.2021.0165.22894 від 09.08.2021 сума заборгованості ОСОБА_1 становить 26802,29 грн, з яких: основний борг - 9540,46 грн, відсотки 17261,83 грн (а.с. 34, 37-40).

Щодо доводів відповідачки про неможливість виконання зобов`язань у зв`язку з ліквідацією банку, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження тимчасової адміністрації або процедури ліквідації не припиняє дії укладених кредитних договорів і не звільняє позичальника від обов`язку повернення кредиту та сплати процентів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 638/13976/15-ц та від 12.07.2021 року у справі № 757/7994/17-ц.

Таким чином, посилання відповідачки на ліквідацію банку як на підставу невиконання зобов`язань є безпідставними.

Також суд відхиляє доводи відповідачки щодо неналежного повідомлення про відступлення права вимоги, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування», обов`язок повідомити споживача про відступлення права вимоги протягом 10 робочих днів покладається на кредитодавця, який передає право вимоги, а також на нового кредитора у разі подальшого відступлення. Водночас закон не встановлює, що неповідомлення боржника впливає на дійсність переходу права вимоги чи припиняє обов`язок боржника виконувати кредитне зобов`язання.

Зміна кредитора у зобов`язанні відбувається відповідно до статей 512516 Цивільного кодексу України, і для цього не потрібна згода боржника. Боржник повинен виконувати свої обов`язки у порядку та на умовах, визначених договором і законом, що прямо відповідає ст. 526 ЦК України.

Факт неповідомлення може мати значення лише в тому випадку, якщо боржник виконував би зобов`язання первісному кредитору й не знав, що відбулася заміна сторони. Однак у даному випадку відповідач не виконав своїх зобов`язань ані перед первісним кредитором, ані перед новим, тому відсутність повідомлення не може бути використана як підстава для ухилення від погашення заборгованості.

Відтак, неповідомлення відповідачки про перехід права вимоги не є підставою для звільнення його від виконання зобов`язання і не спростовує правомірності вимог щодо стягнення заборгованості.

Щодо доводів відповідачки стосовно неправомірності нарахування відсотків, суд зазначає таке.

Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Заперечуючи проти нарахованих процентів відповідачка не надала власного контррозрахунку або будь-яких доказів, що підтверджують помилковість розрахунку, поданого позивачем. Тому, виходячи з положень статей 76, 77, 81, 89 ЦПК України, суд визнає поданий розрахунок допустимим та належним доказом розміру заборгованості.

Крім того, доводи відповідачки щодо незаконного нарахування плати за користування кредитними коштами поза строком 12 місяців спростовується умовами п. 8 Договору (зворот а.с. 30), де зазначено, що Договір набирає чинності з моменту підписання Заяви-Договору та діє протягом трьох років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить про його розірвання, цей договір вважається продовженим на той же строк на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій договору є необмеженою.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачки витрати на правничу допомогу в розмірі 11200,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №569/17904/17, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №826/15063/18.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги №1/07 від 01.07.2025 (а.с. 22-25), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 21), ордер на надання правничої допомоги (а.с. 18), вартість послуг (прейскурант) (зворот а.с. 26), реєстр боржників від 21.07.2025 (а.с. 36), акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12133353, відповідно до якого вбачається, що сума наданих послуг становить 11200,00 грн (а.с. 43).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268).

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, яка не є складною та є однотипною для адвоката, розглядалася у спрощеному позовному провадженні, що не потребує значного витрачання часу адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), який участі у судових засіданнях не приймав, а також ціну позову та заяву відповідачки про завищені витрати на правову допомогу, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 4000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, які підлягають стягненню на його користь з відповідачки.

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОКРЕДИТ» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОКРЕДИТ» заборгованість за договором № TDB.2021.0165.22894 від 09.08.2021 у розмірі 26802,29 грн (двадцять шість тисяч вісімсот дві гривні 29 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОКРЕДИТ» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень).

Надіслати учасникам справи копію судового рішення в електронній формі у порядку, визначеному законом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОКРЕДИТ» , місцезнаходження: 49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, оф. 105.

відповідачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І. М. Нечипоренко