Справа № 331/2823/25
Провадження № 2-п/331/9/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Світлицької В.М.,

при секретарі Солов`ян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2025 року по цивільній справі № 331/2823/25,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2025 року позов ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 111 408,15 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн., витрати пов`язані з оцінкою пошкодженого транспортного засобу в сумі 3500,00 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на правову допомогу в сумі 12 600,00 грн.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду від 11.08.2025 року, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив переглянути справу за позовом ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення зазначено, що вважає рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2025 року незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в обґрунтування позовних вимог позивач надав до суду звіт № 40/01-25 від 14.01.2025 року, який робився за договором між позивачем ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 , огляд та оцінку проводив оцінювач ОСОБА_5 , підписав звіт ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Однак, ОСОБА_1 не був присутній під час огляду ТЗ позивача, на підставі якого здійснювалась оцінка вартості матеріального збитку. Крім того, позивач не надав до суду документи щодо огляду автомобіля оцінювачем на замовлення МТСБУ, оцінки вартості матеріального збитку автомобіля, розрахунку суми здійсненого МТСБУ відшкодування, МТСБУ не було залучено в якості третьої особи до розгляду справи. Однак, саме на підставі вказаних документів МТСБУ здійснило виплату позивачу відшкодування в розмірі 160 000,00 грн. За таких обставин виключається об`єктивне визначення суми матеріального збитку, яке здійснив самостійно позичав, не залучаючи відповідача, не надавши розрахунки, які мала здійснити МТСБУ. На разі автомобіль знаходиться у позивача, в разі сплати його відповідачем 111 408,15 грн., то з урахуванням виплат, здійснених позивачеві МТСБУ, йому буде виплачена вартість автомобіля до ДТП, при цьому у нього також залишається у власності автомобіль. Крім того, згідно позовних вимог автомобіль є фізично знищеним, його ремонт економічно необґрунтованим, а тому позивачу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Однак, станом на 16.11.2025 р. автомобіль є технічно справним, його відремонтовано. Щодо наявності моральної шкоди, то позивачем не надано доказів, що обґрунтовують спричинення моральної шкоди в розмірі, що зазначено в позові. Крім того, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, оскільки не був належним чином повідомлений про дату, час проведення вказаного судового засідання, судову повістку по справі не отримував особисто. Копію судового рішення ОСОБА_1 отримав лише 30.10.2025 р. від представника, однак у зв`язку з тривалою хворобою не мав змоги своєчасно подати заяву.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Враховуючи, що, як зазначає відповідач ОСОБА_1 про заочне рішення суду дізнався у лише 30.10.2025 р. від представника, при цьому згідно із медичним висновком № 1111-9Н48-АКЗТ-ВВ3В від 17.11.2025 р. та № 1111-МЕА3-ХС9Х-385Е від 01.12.2025 р. перебував на лікарняному, він має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Згідно частини першої статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 288 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність лише однієї з підстав, зазначених у наведеній нормі цивільного процесуального законодавства, не спричиняє скасування заочного рішення. Лише у своїй сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення.

Згідно відповіді № 1393636 від 20.05.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, сформованого засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час розгляду справи було за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 викликався судом у судові засідання шляхом направлення повісток за вищевказаною адресою, які були повернуті на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з матеріалами справи, судова повістка надсилалася відповідачу ОСОБА_1 на останню відому суду адресу та заочне рішення було ухвалено з врахуванням положень ст. 223 ЦПК України.

З вищенаведених обставин вбачається, що суд належним чином надсилав на останню відому адресу відповідача ОСОБА_1 процесуальні документи суду, та повідомляв його про дату та місце проведення судового засідання, чим надавав можливість приймати участь у змагальному процесі, із реалізацію всіх прав учасника процесу, передбачених цивільним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду відсутні, оскільки ОСОБА_1 відповідно до положень ЦПК України, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації, та ним доказів, які мають значення для справи та можуть привести до ухвалення іншого рішення, протилежного заочному, суду не надано.

На підставі викладеного, суд не вбачає законних підстав для скасування заочного рішення по цій справі.

Керуючись статтями 287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для подачі заяви про скасування заочного рішення.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2025 року по цивільній справі № 331/2823/25 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Проте, у відповідності до частини четвертої статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: В.М. Світлицька