Справа № 286/28/26
Провадження № 2/286/796/26
У Х В А Л А

13.01.2026 м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Кулініч Я.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення належних виплат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , фактично проживаюча в АДРЕСА_2 звернулася до суду із позовом до ФОП ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_3 , здійснює діяльність в АДРЕСА_4 , в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ про її звільнення від 01.08.2025 року; поновити її на роботі у ФОП ОСОБА_2 ; стягнути із відповідача всі належні їй виплати, у тому числі заборгованість із заробітної плати, середній заробіток за час вимушеного прогулу, компенсації та інші виплати, розмір яких визначити судом; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50000 грн.; зобов`язати відповідача здійснити виплату коштів шляхом безготівкового перерахування на ІBAN: НОМЕР_1 ; звільнити її від сплати судового збору.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, суддя вважає, що позовна заява належить до територіальної юрисдикції іншого суду з огляду на таке.

За загальним правилом територіальної підсудності, в силу ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Ст. 28 ЦПК України встановлено альтернативну підсудність справ за вибором позивача. Так, згідно з ч. 1 цієї статті позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Порядок реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів, встановлюється Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 (далі - Правила).

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (пункт 7 Правил).

В абзаці 1 пункту 9 Правил встановлено, що відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

В пункті 18 Правил наведений перелік документів, які подає особа або її представник для реєстрації місця проживання. Зокрема, документами, що підтверджують право на проживання в житлі, можуть бути: ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи.

Аналогічні положення визначені і Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265, який набрав чинності 14 березня 2022 року.

У пункті 4 вказаного Порядку передбачено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Результат аналізу змісту вказаних норм дозволяє зробити висновок, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення.

Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24 червня 2024 року у справі №554/7669/21.

Відповідно до відмітки в паспорті зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 , що також підтверджується відповіддю №2235936 від 13.01.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи, що зареєстроване місце проживання позивача знаходиться в с. Липники Коростенського (до перейменування Лугинського) району Житомирської області, відповідач також проживає та здійснює свою діяльність у вказаному населеному пункті, тому наявні підстави для передачі справи за підсудністю до Лугинського районного суду Житомирської області.

Керуючись нормами ст. 27, 28, 31, 187, 260, 353-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Цивільну справу №286/28/26 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення належних виплат передати за підсудністю до Лугинського районного суду Житомирської області (вул. Карла Маркса, 2а, Лугини, Житомирська область, 11300).

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її ухвалення.

Суддя Я. В. Кулініч