Єдиний унікальний номер 142/464/25
Номер провадження 2/142/82/26
13 січня 2026 року с-ще Піщанка
Піщанський районний суд Вінницької області
головуючого судді Гринишиної А.А.,
секретаря судового засідання Курасевич В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Піщанка Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін
цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14 жовтня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 666153908 на суму 5 000 грн. Кредитний договір укладено в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у зв`язку з чим він прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Позивач зазначає, що з метою отримання кредиту відповідач самостійно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт кредитодавця, зареєстрував особистий кабінет, заповнив заявку на отримання кредиту із зазначенням персональних даних, номера телефону, електронної пошти та реквізитів банківської картки, пройшов процедуру верифікації, ознайомився з умовами кредитування та підтвердив згоду з офертою шляхом підписання кредитного договору одноразовим ідентифікатором, отриманим у вигляді смс-повідомлення. За твердженням позивача, після підписання кредитного договору первісний кредитор виконав свої зобов`язання та перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 5 000 грн. на банківську картку, реквізити якої були зазначені відповідачем у заявці. Позивач вказує, що право грошової вимоги за вказаним кредитним договором у подальшому неодноразово відступалося на підставі договорів факторингу. Спочатку право вимоги було відступлено первісним кредитором ТОВ «Таліон Плюс», надалі ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а згодом на підставі договору факторингу від 29 травня 2025 року позивачу. Перехід права вимоги, за твердженням позивача, відбувався шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги та актів приймання-передачі. Позивач зазначає, що договори факторингу передбачали можливість відступлення як наявних, так і майбутніх прав вимоги, у тому числі тих, що виникли після укладення відповідних договорів, а тому відступлення права вимоги за спірним кредитним договором є правомірним. Також позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Погашення кредитної заборгованості відповідачем не здійснювалося, на рахунки позивача кошти в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором не надходили. За твердженням позивача, станом на дату звернення до суду загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 23 851 грн., з яких 5 000 грн. заборгованість за основною сумою кредиту, 18 851 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, при цьому заборгованість за штрафними санкціями відсутня.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2025 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Гринишиній А.А.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 25 червня 2025 року було направлено запит до Піщанської селищної ради Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1
11 липня 2025 року на адресу суду від Піщанської селищної ради Вінницької області надійшла відповідь за вих. № 1153 від 02 липня 2025 року, відповідно до a Ваш запит від 25.06.2025 р. №142/464/25/8295/2025 повідомляємо, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в реєстрі територіальної громади Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області не зареєстрований.
Відповідно до відповіді № 1571842 від 15.07.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, стосовно особи за параметрами ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відомостей про місце реєстрації не знайдено.
Ухвалою суду від 15 липня 2025 року постановлено відкрити провадження у цивільній справі за позовом ТОВ фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором, призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначити судове засідання на 12 серпня 2025 року, встановити сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень, а також відмовити у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. Відповідача по справі відповідача ОСОБА_1 постановлено викликати в судове засідання через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
12 серпня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача, судове засідання було відкладено на 10 год. 00 хв. 30 вересня 2025 року. 30 вересня 2025 року у зв`язку з перебуванням головуючого у справі судді на лікарняному розгляд справи було знято до 16 год. 00 хв. 12 листопада 2025 року. Та в подальшому у зв`язку з неявкою відповідача, судове засідання було відкладено на 11 год. 00 хв. 13 січня 2026 року
Позивач, свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, в позовній заяві, представник ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» просить суд розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в жодне судове засідання, в тому числі 13 січня 2026 року, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав.
Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
На підставі наданих суду доказів було встановлено, що 14 жовтня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (відповідач) було укладено кредитний договір № 666153908 на суму 5 000,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та підписано відповідачем із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором QNAU-7578, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Перед укладенням кредитного договору відповідач з метою отримання кредиту самостійно, за допомогою мережі Інтернет: перейшов на офіційний сайт первісного кредитора www.moneyveo.ua; зареєструвався на сайті та створив особистий кабінет; заповнив заявку на отримання кредиту, зазначивши персональні дані, у тому числі паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер телефону, адресу електронної пошти, реквізити банківської картки та місце проживання; пройшов процедуру верифікації; ознайомився з індивідуальною частиною кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у кредит, які є невід`ємною частиною договору та розміщені у відкритому доступі на сайті первісного кредитора; отримав на номер телефону, зазначений у заявці, одноразовий ідентифікатор, який використав для підписання кредитного договору; надав акцепт оферти первісного кредитора шляхом підписання кредитного договору одноразовим ідентифікатором. Таким чином, саме відповідач ініціював укладення кредитного договору та підтвердив своє волевиявлення на його укладення. Без входу до особистого кабінету, отримання смс-повідомлення або електронного листа та підтвердження дій одноразовим ідентифікатором укладення кредитного договору було б неможливим. При укладенні кредитного договору відповідач діяв відповідно до алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора, а первісний кредитор відповідно до алгоритму дій кредитодавця. Перед погодженням заявки первісний кредитор здійснив перевірку персональних даних відповідача та верифікацію платіжної картки відповідно до стандартів платіжних систем, що підтверджує належність картки відповідачу. Одночасно з підписанням кредитного договору первісний кредитор направив на електронну адресу, зазначену відповідачем у заявці, повідомлення про успішне укладення договору з вкладеним примірником електронного кредитного договору у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо розміру кредиту, валюти зобов`язання, строку та умов користування кредитом, порядку сплати процентів, розміру та типу процентної ставки. На виконання умов кредитного договору первісний кредитор 14 жовтня 2023 року перерахував відповідачу грошові кошти у сумі 5 000,00 грн шляхом ініціювання платежу через банк-провайдер на банківську картку № НОМЕР_2 , реквізити якої були зазначені відповідачем у заявці. Таким чином, первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів у повному обсязі.
Також судом встановлено, що 28 листопада 2018 року між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до пунктів 1.2, 1.3, 1.5, 2.1, 5.3.3 цього договору первісний кредитор зобов`язався відступати фактору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі ті, що виникнуть у майбутньому, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги, а фактор набував право вільно розпоряджатися такими правами, зокрема відступати їх третім особам. На виконання вказаного договору факторингу первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» підписали Реєстр прав вимоги № 260 від 28.11.2023, за яким право грошової вимоги за кредитним договором відповідача було відступлено ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». 19 грудня 2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 19/1224-01, умовами якого також передбачено відступлення наявних та майбутніх прав грошової вимоги шляхом підписання реєстрів прав вимоги та право фактора розпоряджатися такими правами на власний розсуд. На виконання цього договору сторони підписали Реєстр прав вимоги від 19.12.2024, за яким право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС». 29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем було укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до пункту 1.2 якого перехід прав вимоги відбувається з моменту підписання акту приймання-передачі реєстру боржників. Згідно з Реєстром боржників від 29.05.2025 до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 23 851,00 грн. Умовами договорів факторингу передбачено, що перехід права вимоги здійснюється саме з моменту підписання відповідних реєстрів, а не з дати укладення договорів факторингу. Вказані договори є чинними, у встановленому законом порядку недійсними не визнавалися та містять усі істотні умови щодо предмета та порядку відступлення права вимоги.
Щодо розміру заборгованості судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, платежів у рахунок погашення заборгованості не здійснював. Балансові списання, відображені у бухгалтерських документах під час відступлення прав вимоги, є обліковими операціями та не свідчать про погашення боргу відповідачем.
Суд зазначає, що умови договорів факторингу передбачали можливість відступлення як наявних, так і майбутніх прав вимоги, що відповідає статтям 1077-1078 ЦК України. Зазначені договори є чинними, їх недійсність судом не встановлена, а отже, відповідно до статті 204 ЦК України діє презумпція їх правомірності.
Встановлено, що в період перебування права вимоги у ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а також після його переходу до позивача відповідач жодних платежів у рахунок погашення заборгованості не здійснював. Нові нарахування за кредитом не проводилися.
Станом на дату звернення до суду загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 23 851,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. заборгованість за основною сумою кредиту; 18 851,00 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», ні на рахунки первісного кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
В статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
В частинах 1 та 2 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
В частині 1 статті 549 ЦК передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому мається на увазі, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В частині 2 статті 615 ЦК України вказано, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
З положень статті 628 ЦК України слідує, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
Норми статті 629 вказують, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд також керується ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частина 1 ст. 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Положення ч.1 ст. 1049 ЦК України вказують, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 1 статті 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальників процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а тому заборгованість, що виникла, слід стягнути з нього в примусовому порядку.
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором, а позивач як правонаступник первісного кредитора обґрунтовано заявив вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 666153908 від 14.10.2023 року.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень.
Крім того ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» понесло витрати в сумі 7 000,00 грн. на професійну правничу допомогу АБ «Тараненко та Партнери» на підставі Договору про надання правничої допомоги № 29-05/25-01 від 29.05.2025 року, що підтверджується витягом з акту про приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги № 29-05/25-01 від 29.05.2025 року а.с. 98-103.
Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 536, 551, 598, 599, 610, 615, 628, 629, 630, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 141, 223, 258, 259, 263, 264, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Відповідачу, який не з`явився в судове засідання копія заочного рішення направити в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Сторони по справі:
відповідач ОСОБА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Суддя: