ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/40/26 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Склярської І.В.,

секретар Олійник К.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Чекменьова Дениса Миколайовича, який діє від імені ОСОБА_1 , на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 жовтня 2025 року, ухвалене у складі судді Ус О.В., дата складення повного тексту рішення 14 жовтня 2025 року, у справі за позовом адвоката Чекменьова Дениса Миколайовича, який діє від імені ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

29 листопада 2024 року адвокат Чекменьов Денис Миколайович, який діє від імені ОСОБА_1 , звернувся через підсистему "Електронний суд" до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк тривалістю у 3 (три) місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Гола Пристань Херсонської області.

Позов обґрунтований наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно.

До складу спадщини увійшла частка у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка, як дочка померлого, звернулася 02 серпня 2024 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Спадкова справа була відкрита 22.07.2022 року Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі заяви брата позивачки ОСОБА_2 (Відповідач).

До складу спадкоємців також входила дружина померлого ОСОБА_4 , але вона померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Для отримання спадщини звернутись в межах шестимісячного строку позивачка не мала можливості у зв`язку з наступними обставинами.

Спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Гола Пристань. Лише зі спливом одного місяця розпочалось повномасштабне вторгнення в Україну. В перші дні вторгнення значна частина Херсонської області була окупована. Так, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, вся територія Скадовського району, до якого віднесено м. Гола Пристань, є окупованими з 24.02.2022 року. Місто Херсон, де мешкала позивачка, перебувало в окупації з 01.03.2022 року по 11.11.2022 року. Під час окупації органи нотаріату України на окупованій території діяльність не здійснювали, доступ у нотаріусів до реєстрів був закритий, у тому числі до спадкового реєстру. Через окупацію та бойові дії позивачка не мала можливості до спливу 6 місячного строку після смерті батька звернутись до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця сплив у липні 2022 року, але позивачка виїхати з окупації змогла лише у вересні 2022 року. Зазначене, на думку сторони позивача, свідчить про об`єктивну неможливість реалізувати позивачкою право на прийняття спадщини у визначений законом строк з поважних причин. Вважає, що такі надзвичайні та непереборні обставини, які позивачка не мала можливості подолати, унеможливили дотримання нею 6-місячного строку для прийняття спадщини.

На звернення 02 серпня 2024 року позивачки до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 позивачка отримала відмову через пропуск строку для прийняття спадщини. Враховуючи поважність причин пропуску позивачкою строку на спадкування, вважає, що є підстави для визначення судом додаткового строку для прийняття позивачкою спадщини тривалістю 3 місяця.

Послався на практику ЄСПЛ щодо правомірності позбавлення володіння майном, зокрема на критерій "справедливої рівноваги (балансу)" між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року справі "Спорронг і Льоинрот проти Швеції").

Вказав, що зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний і надмірний тягар" (рішення у справі "Трегубенко проти України").

Підсумовуючи, зазначив, що наслідки пропущення позивачкою строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки позивачка втрачає право на успадкування майна, яке залишилося, після смерті спадкодавця. Спочатку смерть близької людини, а потім і втрата спадкового майна, переїзд сім`ї позивачки, у зв`язку із тимчасовою окупацією та бойовими діями, у м. Херсон є для позивачки занадто надмірним тягарем, і при цьому буде порушено "баланс" між інтересами держави та фізичної особи.

Також вказав, що належним відповідачем у цій справі є живі спадкоємці, що прийняли спадщину, а саме ОСОБА_2 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.12.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.02.2025 року підготовче засідання відкладено, витребувано належним чином засвідчену копію спадкової справи.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.04.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивачка та її представник в судове засідання не прибули, в матеріалах справи наявна заява представника позивачки про проведення розгляду справи у їх відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини не явки суду не повідомив, відзив до суду не подав.

Суд вирішив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14 жовтня 2025 року у задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Як вказав суд, саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Також суд виходив з того, що територія Херсонської області перебувала під тимчасовою окупацією до 11.11.2022 року, із заявою про прийняття спадщини за законом син ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме ОСОБА_2 звернувся 22.07.2022 року; із заявою про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_5 , онука померлого, звернулася ІНФОРМАЦІЯ_5 ; із заявою про прийняття спадщини позивачка звернулася 02 серпня 2024 року.

Також суд враховував, що позивачка, знаючи про смерть свого батька та у вересні 2022 року виїхавши з окупації, не була позбавлена можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, з огляду на зупинення перебігу строку для прийняття спадщини або відмови від неї згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану".

Також суд виходив з того, що спадкове майно (частина житлового будинку) за життя спадкодавця ОСОБА_3 було заповідано ОСОБА_5 , якій ОСОБА_2 (спадкоємець, який своєчасно звернувся та прийняв спадщину) надав згоду на подання заяви про прийняття спадщини та 15.01.2025 року ОСОБА_5 така заява подана.

Також суд виходив з того, що позивачка, достовірно знаючи про наявність спадкоємиці за заповітом ОСОБА_5 , що слідує із її заяви від 02.08.2024 року, поданої нотаріусу, не залучила вказану особу до участі у справі в якості відповідача.

На вказане судове рішення представник позивачки подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позову. При цьому він послався на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема вказав, що суд не прийняв до уваги те, що під час окупації органи нотаріату України на окупованій території діяльність не здійснювали, доступ у нотаріусів до реєстрів був закритий, у тому числі до спадкового реєстру; через окупацію та бойові дії позивачка не мала можливості до спливу шестимісячного строку після смерті батька звернутись до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини. Як вказав скаржник, строк для прийняття спадщини після смерті батька позивачки сплив у липні 2022 року, але позивачка виїхати з окупації могла лише у вересні 2022 року, що свідчить про об`єктивну неможливість реалізувати позивачкою право на прийняття спадщини у визначений законом строк з поважних причин. На думку скаржника, такі надзвичайні та непереборні обставини, які позивачка не мала можливості подолати, унеможливили дотримання нею шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Також зазначив, що поза увагою суду залишилось те, що відповідач подав заяву про прийняття спадщини після 20 липня 2022 року (після спливу шестимісячного строку), тобто має місце різний (дискримінаційний) підхід до позивача у порівнянні з відповідачем.

Також вказав, що з оскаржуваного рішення суду не зрозуміло, яким чином судом застосовані положення постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 замість положень закону. При цьому судом не враховані висновки Верховного Суду, викладені в постанові Верховного Суду від 25.01.2023 р. у справі № 676/47/21 щодо невідповідності пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" статтям 1270, 1272 ЦК України, внаслідок чого він не підлягає застосуванню.

Також зазначив, що з рішення суду не зрозуміло, з яких мотивів суд вважає, що право позивачки не підлягає поновленню, фактично, саме через порушення деякими нотаріусами вимог ЦК України. Також суд не зазначає, як існування певний час незаконної конструкції "призупинення строку на прийняття спадщини" впливає на поважність причин пропуску позивачкою шестимісячного строку.

Також вказав, що поза увагою суду залишилось те, що станом на день подання позовної заяви (29.11.2024 року) позивачка не знала та не могла знати про надання відповідачем 12.11.2024 року нотаріусу заяви зі згодою спадкоємиці за заповітом подати заяву з пропуском строку на прийняття спадщини.

Також зазначив, що з оскаржуваного рішення не зрозуміло, яким чином залучення чи незалучення до розгляду справи спадкоємиці за заповітом (яка не відноситься до спадкоємців першої черги) може вплинути на обсяг прав та обов`язків позивачки, відповідача та спадкоємиці за заповітом, адже вказав, спадкоємці першої черги за законом та спадкоємиця за заповітом спадкують в цій справі одночасно та різні види спадкового майна й не претендують саме на все спадкове майно.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 20.01.2025 року о 08:50 годині, однак учасники справи, які до суду не з`явилися й про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Фактичні обставини, встановлені судом

Відповідно до Свідоцтва про народження, виданого повторно, серії НОМЕР_2 від 17.10.2022 року, позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 зареєстрована з 20.11.1986 року за адресою: АДРЕСА_2 , а з 22.09.2022 року зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджено копіями паспорта громадянина України та довідки від 22.09.2022 р. №7726- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 від 20.01.2022 року, батько позивачки (спадкодавець) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Гола Пристань Скадовського району Херсонської області.

Мати позивачки ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 11.04.2022 року.

Згідно Інформації з різних реєстрів щодо об`єкта № 389482686 (з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) від 02.08.2024 року житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності у частках по 1/3 ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

За матеріалами спадкової справи № 615/2022 заведеної Першою Київською державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 встановлено:

--- 22.07.2022 року із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся син померлого ОСОБА_2 ;

--- 02.08.2024 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася ОСОБА_5 , онука померлого, яка просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом;

--- 02.08.2024 року із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася донька померлого ОСОБА_1 ;

--- 02.08.2024 року постановою нотаріуса відмовлено ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину спадкового майна у зв`язку із пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини;

--- 02.08.2024 року постановою нотаріуса відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини;

--- 12.11.2024 року ОСОБА_2 подано нотаріусу заяву, у якій згідно ст.1272 ЦК України надав свою згоду на подачу заяви на прийняття спадщини за заповітом онукою померлого ОСОБА_5 , яка пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини;

--- судом досліджено наявний в матеріалах спадкової справи заповіт від 06.10.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Калюжною Ю.Г., зареєстрований у реєстрі за №750, яким ОСОБА_3 за життя на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: всю належну йому частку житлового будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку або її частину за цією ж адресою, заповів ОСОБА_5 ;

--- 12.11.2024 року нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 на 1/2 частку вкладів. У свідоцтві зазначено, що спадкоємцями майна ОСОБА_3 є його син ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

--- 12.11.2024 року Першою Київською державною нотаріальною конторою на адресу ОСОБА_5 надіслано лист, у якому повідомлено, що 12.11.2024 року спадкоємець за законом, який вчасно прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 своєю заявою надав згоду на подачу нею заяви про прийняття спадщини;

--- 15.01.2025 року ОСОБА_5 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом. Відомостей щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом матеріали спадкової справи не містять.

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень чинної ст.1221 ЦК України

--- місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина 1);

--- якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна (частина 2);

--- якщо спадкодавець мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається відповідно до Закону України "Про міжнародне приватне право" (частина 3).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1); заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частина 2).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Із положень ст.1261 ЦК України вбачається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За положеннями ст.1272 ЦК України:

--- якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина 1);

--- за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (частина 2);

--- за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина 3).

Отже, виходячи зі змісту ст.1272 ЦК України, позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1), здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.2).

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування":

--- особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК;

--- суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини;

--- вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини; при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка, як і відповідач, є відповідно дочкою та сином спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Гола Пристань Скадовського району Херсонської області. Позивачка була обізнана про смерть свого вказаного батька та щодо наявності спадкового майна.

Як зазначає сторона позивача:

--- через окупацію та бойові дії позивачка не мала можливості до спливу 6 місячного строку після смерті батька звернутись до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини;

--- строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця сплив у липні 2022 року, але позивачка виїхати з окупації змогла лише у вересні 2022 року;

--- зазначене свідчить про об`єктивну неможливість реалізувати позивачкою право на прийняття спадщини у визначений законом строк з поважних причин. Позивачка вважає, що такі надзвичайні та непереборні обставини, які позивачка не мала можливості подолати, унеможливили дотримання нею 6-місячного строку для прийняття спадщини.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням 24.02.2022 року військ рф в Україну Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану".

Вказану постанову було доповнено пунктом 3 постановою КМУ від 06.03.2022 року № 209, що набрала чинності того ж дня (06.03.2022 року).

Так, згідно з вказаним п.3 зазначеної постанови від 28 лютого 2022 року № 164 у вказаній редакції, чинній з 06 березня 2022 року, було встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

Вказаний пункт було виключено на підставі постанови КМУ № 469 від 09.05.2023 року "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану", яка набрала чинності 23.05.2023 року.

Отже, на підставі діючого з 06.03.2022 року до 22 травня 2023 року п.3 вказаної постанови перебіг строку для прийняття спадщини був зупинений.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану", за встановлених обставин та правовідносин (Верховний Суд переглядав ухвалу суду першої інстанції, залишену без змін постановою суду апеляційної інстанції, якою було поновлено провадження у справі, залучено як правонаступників відповідачки ОСОБА_8 - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та призначено її до судового розгляду), суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

У своїй постанові від 05.11.2025 року у справі № 465/9866/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа П`ята Львівська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини Верховний Суд зробив висновок:

--- "Слід звернути увагу, що 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану", яка постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 209 доповнена пунктом 3, яким встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 редакцію пункту 3 постанови № 164 від 28 лютого 2022 року змінено та викладено в наступній редакції: "Перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини".

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню;

--- Отже, в період із 06 березня 2022 року до 24 червня 2022 року позивачка керувалася тим, що перебіг визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини зупинявся на час дії воєнного стану, а з 25 червня 2022 року цей строк продовжений із шести до десяти місяців з часу відкриття спадщини.

Ураховуючи, що вимушений виїзд позивачки з дитиною до Республіки Польща, зумовлений об`єктивними і непереборними обставинами - воєнним вторгненням військ рф на територію України, що є загальновідомим фактом, перебування в іншій державі, віддаленість від місця відкриття спадщини, створило для позивачки об`єктивні труднощі для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, а також прийнявши до уваги те, що на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, діяли суперечливі положення законодавства щодо перебігу строку для сприйняття спадщини, суди попередніх інстанції дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог".

З 22.05.2023 року по 29.01.2024 року включно стаття 1221 ЦК України діяла в редакції Закону України від 23 лютого 2023 року № 2923-IX, відповідно до якої місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви.

У цій справі встановлено, що за заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Гола Пристань Скадовського району Херсонської області, поданою ІНФОРМАЦІЯ_8 відповідачем ОСОБА_2 12.11.2024 року, нотаріусом видано ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку вкладів.

Тобто, хоча вказана заява і була подана відповідачем через 2 дні після спливу 6-місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, нотаріус вважав, що встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України 6-місячний строк для прийняття спадщини відповідачем не пропущений, враховуючи положення вказаного пункту 3 постанови КМУ № 164 від 28 лютого 2022 року.

Предметом розгляду цієї справи не є законність таких дій нотаріуса, апеляційний суд приймає до уваги вказані обставини й виходить з встановлених обставин, з того, що відповідач прийняв спадщину, отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку вкладів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що, враховуючи правовий висновок вказаної вище постанови Верховного Суду від 05.11.2025 року у справі № 465/9866/23, суперечливі положення законодавства щодо перебігу строку для сприйняття спадщини можуть бути підставою для визначення конкретній особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

А тому, враховуючи смерть спадкодавця ОСОБА_3 20.01.2022 року та зупинення перебігу строку для прийняття спадщини з 06.03.2022 року до 22 травня 2023 року, до 29.01.2024 року для прийняття спадщини спадкоємці померлого могли звернутись до нотаріуса будь-де в Україні, оскільки місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви.

Також, з 30.01.2024 року набрав чинності Закон України від 8 листопада 2023 року № 3450- IX "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини", яким ключові положення статті 1221 ЦК України було повернуто до раніше діючої редакції, а розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України було доповнено п.21, відповідно до якого, зокрема, у період дії воєнного стану в Україні та протягом 6 місяців з дня його припинення або скасування у випадку, якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, територія, на якій ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупована Російською Федерацією територія, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення своїх повноважень органами державної влади у повному обсязі, заява про прийняття спадщини, інші заяви щодо спадщини в межах спадкової справи подаються нотаріусу незалежно від місця відкриття спадщини.

А тому, з 30.01.2024 року спадкоємці померлого, якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (наприклад м. Гола Пристань, яке окуповане), мали б звернутись до будь якого нотаріуса на території України із заявою про прийняття спадщини.

Також, відповідно до п.3.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296, спадкоємці можуть подати засобами поштового зв`язку до нотаріуса заяву про прийняття спадщини як із засвідченням справжності підпису так і без засвідчення. Нотаріус в такому випадку заводить спадкову справу.

Таким чином, підсумовуючи викладене, встановлено, що позивачка для прийняття спадщини з 23.05.2023 року повинна була здійснити такі дії:

--- або протягом 6 місяців звернутись до нотаріуса будь-де в Україні, оскільки місцем відкриття спадщини за чинним на той час законодавством було місце подання першої заяви;

--- або повинна була подати засобами поштового зв`язку до будь-якого нотаріуса (наприклад в місті Херсоні) заяву про прийняття спадщини як із засвідченням справжності підпису так і без засвідчення.

Однак, цього вона не зробила, відповідним чином пояснивши це.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем визначеного статтею 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поважними причинами пропуску строку можна вважати, зокрема: тривалу хворобу спадкоємців; велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 22 січня 2020 року у справі № 345/3960/17, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Згідно висновку Верховного Суду, зробленого в постанові від 19 грудня 2019 року у справі №755/14798/18, хвороба спадкоємця не є беззаперечно поважною причиною, пов`язаною з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкодавця.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи й дав належну оцінку зібраним доказам, а тому прийшов до вірного висновку про те, що позивачка, знаючи про смерть свого батька та у вересні 2022 року виїхавши з окупації, не була позбавлена можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, з огляду на зупинення перебігу строку для прийняття спадщини або відмови від неї згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану", що могло б бути, у випадку, якщо нотаріус відмовив би у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини, підставою для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Суд апеляційної інстанції вважає, що у цій справі стороною позивача належними доказами не доведено поважність причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини після смерті свого батька, адже нею не доведено обставини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивачка не надала доказів на підтвердження того, що вона не могла протягом 6 місяців з часу виїзду з окупації у вересні 2022 року або протягом 6 місяців з 23.05.2023 року (часу виключення п.3 зазначеної постанови від 28 лютого 2022 року № 164):

--- або звернутись до нотаріуса будь-де в Україні з заявою про прийняття спадщини;

--- або подати засобами поштового зв`язку до будь-якого нотаріуса (наприклад в місті Херсоні) заяву про прийняття спадщини як із засвідченням справжності підпису так і без засвідчення.

Відтак, відсутні підстави для задоволення заявлених позивачкою вимог про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, а тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання на неврахування судом того, що через окупацію та бойові дії позивачка не мала можливості до спливу шестимісячного строку після смерті батька звернутись до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому апеляційний суд враховує те, що, як зазначалось, до 22 травня 2023 року перебіг строку для прийняття спадщини взагалі був зупинений, а з 23.05.2023 року й протягом 6 місяців позивачка могла, оскільки нею не доведено належними доказами протилежне, прийняти спадщину, звернувшись до нотаріуса будь-де в Україні або подати засобами поштового зв`язку до будь-якого нотаріуса (наприклад в місті Херсоні) заяву про прийняття спадщини як із засвідченням справжності підпису так і без засвідчення.

Також підлягають відхиленню й посилання скаржника на різний, на його думку, (дискримінаційний) підхід суду до позивачки у порівнянні з відповідачем у питанні прийняття спадщини сторонами та застосуванні судом положення постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 замість положень закону. При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що відповідач ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини 22 липня 2022 року, тобто через два дні після спливу встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України 6-місячного строку на подання заяви про прийняття спадщини. Однак, предметом розгляду цієї справи не є встановлення законності чи незаконності відповідних дій нотаріуса, який вважав, що ОСОБА_2 не пропустив вказаний строк, враховуючи діючий з 06.03.2022 року до 22 травня 2023 року пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164, та який видав ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину майна. А тому у цій справі мова не йде про застосування положення постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 замість положень закону. Апеляційний суд враховує, що дія вказаного пункту зазначеної постанови Уряду України, з огляду на суперечливі положення законодавства щодо перебігу строку для сприйняття спадщини, могла б бути підставою для визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, але у випадку, коли б вона надала докази поважності причин пропуску такого строку, чого вона не зробила.

Крім того, як такі, що не впливають на правильність прийнятого рішення та не містять підстав для його скасування, слід залишити поза увагою інші доводи апеляційної скарги. Зокрема, що з оскаржуваного рішення не зрозуміло, яким чином залучення чи незалучення до розгляду справи спадкоємиці за заповітом (яка не відноситься до спадкоємців першої черги) може вплинути на обсяг прав та обов`язків позивачки, відповідача та спадкоємиці за заповітом. При цьому апеляційний суд враховує, що відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину, без врахування того, чи вони є спадкоємцями за заповітом, чи спадкоємцями за законом.

Висновки суду апеляційної інстанції

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Чекменьова Дениса Миколайовича, який діє від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 жовтня 2025 року у залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повної постанови 12 січня 2026 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Склярська