Справа №333/9285/25
Провадження №2/333/763/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Єрмоленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: Новенської сільської військової адміністрації Мелітопольського району Запорізької області, як органу опіки та піклування, , місцезнаходження: пр. Соборний, буд. 164, м. Запоріжжя, адреса для листування: майдан Профспілок, буд. 3а, м. Запоріжжя

до відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Новенської сільської ради, , юридична адреса: вул. Продольна, 1, с-ще Нове, Мелітопольський район, Запорізька область, адреса для листування: майдан Профспілок, буд. 3а, м. Запоріжжя

про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2025Новенська сільська військова адміністрація Мелітопольського району Запорізької області, як орган опіки та піклування звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом доОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Новенської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на первинному обліку в Службі у справах дітей Новенської сільської ради знаходяться діти, позбавлені батьківського піклування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 . Відомості про батька внесені за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно з актом обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 10.12.2019 встановлено, що належні умови проживання дітей відсутні. Наказами начальника служби у справах дітей Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поставлені на облік у Службі у справах дітей Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах. За заявою матері діти були влаштовані до КУ «Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» ЗОР, де перебували з 08.01.2020 по 12.02.2025. Від моменту зарахування дітей до закладу і дотепер мати жодного разу їх не відвідувала, станом здоров`я, потребами дітей, умовами тримання, вихованням, не цікавилась. У зв`язку з військовою агресією, з метою забезпечення максимально можливої безпеки дітей, малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з іншими вихованцями КУ «ЗОСБД «Сонечко» ЗОР, були евакуйовані у Львівську область до КЗ ЛОР «Журавненський будинок підтриманого проживання психоневрологічного типу». За інформацією Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, наразі мати ОСОБА_1 перебуває за постійним місцем проживання на тимчасово окупованій території, що унеможливлює належне виконання нею батьківських обов`язків. Отже, на думку представника позивача, відповідачкою свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дітей відсутня, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні ст. 164 СК України. Позбавлення батьківських прав у цьому випадку створить правові передумови для подальшого визначення правового статусу дітей, що повністю відповідатиме їхнім найкращим інтересам. Враховуючи наведене, позивач вважає, що наявні законні підстави, з якими закон пов`язує можливість позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Ухвалою суду від 29.09.2025 цивільну справу прийнято до провадження судді Круглікової А.В. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.12.2025 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судове засідання не з?явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, звернулася до суду з заявою в якій просила розгляд справи здійснити без представника позивача, позовні вимоги підтримала, просила суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з?явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Відповідачка не скористалась своїм правом надати відзив на позовну заяву або прийняти участь у судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку. У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачка належним чином повідомлена про час, дату та місце слухання справи.

Представник третьої особи у судове засідання не з?явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, звернулася до суду з клопотанням в якому просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника третьої особи за наявними в матеріалах справи документами.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого записано: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданого 15.06.2018 Мелітопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, відповідний актовий запис №85.

Згідно з свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , виданого 14.08.2019 Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якої записано: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №577.

Відповідно до розпоряджень голови Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області №419, №420 направлено малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасове перебування до Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради на повне державне забезпечення.

02.10.2020 КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради в складі комісії з соціальної реабілітації складено акт №1480 про невідвідування дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з якого встановлено, що у БД «Сонечко» з 08.01.2020 на вихованні і повному державному забезпеченні знаходяться малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Мати ОСОБА_1 малолітніх дітей жодного разу не відвідувала, їх долею не цікавилася. У період перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у БД «Сонечко» ніхто не відвідує, станом здоров`я, рівнем розвитку, умовами утримання, виховання не цікавиться. Письмових, усних запитів про малолітніх ОСОБА_7 на адресу будинку дитини « Сонечко » не надходило.

Як вбачається з повідомлення про міру участі у вихованні та утриманні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьками від 31.03.2021 №504 КУ «ЗОСБД «Сонечко» ЗОР, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають в Будинку дитини « Сонечко » більше одного року. За час перебування дітей в будинку дитини з 08.01.2020 мати ОСОБА_1 не цікавилась своїми дітьми жодного разу. Участі у вихованні, утриманні не приймає, станом здоров`я, виховання, потребами своїх дітей не цікавиться. Письмових, усних запитів від матері на адресу будинку не надходило. Про свої подальші наміри щодо дітей матір не повідомляла. Інші заінтересовані особи долею дітей не цікавилися.

Згідно з інформацією, наданої КУ«ЗОСБД «Сонечко» ЗОР від 18.02.2022 №0253, з 08.01.2020 на вихованні і повному державному забезпеченні знаходяться малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Мати ОСОБА_1 у будинку дитини « Сонечко » малолітніх дітей жодного разу не відвідувала, матеріально не підтримувала, участі у житті дітей не приймала.

Відповідно до інформації, наданої КУ«ЗОСБД «Сонечко» ЗОР від 23.11.2023 №0900, рішенням виконавчого комітету Журавненської селищної ради від 31.07.2023 малолітнім ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надано тимчасовий статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Згідно з наказом Служби у справах дітей Журавненської селищної ради від 25.07.2023 №7, взято малолітніх дітей, які перебувають у КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, що евакуйовані до КЗ ЛОР «Журавненський будинок підтриманого проживання психоневрологічного типу» на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування служби у справах дітей Журавненської селищної ради, як дітей, позбавлених батьківського піклування, в тому числі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується Додатком 1 (список дітей БД «Сонечко»,яким надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, відповідно до Постанови №866 від 24.09.2008).

Розпорядженням начальника Новенської сільської військової адміністрації Мелітопольського району Запорізької області від 06.02.2025 №25, зобов`язано влаштувати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до «Новоборівського дитячого будинку - інтернату» Житомирської обласної ради на повне державне забезпечення.

Розпорядженням начальника Новенської сільської військової адміністрації Мелітопольського району Запорізької області від 06.02.2025 №26, зобов`язано влаштувати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до «Бердичівської спеціальної школи» Житомирської обласної ради (змінено назву на «Бердичівський навчально - реабілітаційний центр» Житомирської обласної ради) на повне державне забезпечення.

Відповідно до наданої інформації Бердичівським навчально - реабілітаційним центром Житомирської обласної ради від 27.08.2025 №365, за період перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в закладі, мати та інші родичі дитину не відвідували, не цікавились його станом здоров`я та навчанням у школі.

Згідно з наданої інформації Новоборівським дитячим будинком - інтернатом Житомирської обласної ради від 27.08.2025 №267, за час перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в інтернаті, ніхто з найближчих родичів дитину не провідував, ніхто не телефонував та не цікавився життям та станом здоров`я дитини.

Відповідно до висновку Новенської сільської військової адміністрації Мелітопольського району Запорізької області, як органу опіки та піклування, вважають за доцільне позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як міжнародні договори, так і національне законодавство в питаннях виховання дітей направлені на забезпечення найвищих інтересів дітей. У статтях 8, 9, 20 Конвенції про права дитини вживається термін «найкращі» інтереси дитини, а у ст. 3 зобов`язано усі державні та приватні установи, які займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні та законодавчі органи у всіх діях щодо дітей приділяти першочергову увагу «як найкращому забезпеченню інтересів дитини».

У частині 2 ст. 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей записано: «предметом цієї Конвенції є підтримка - у найвищих інтересах дітей - їхніх прав...».

Стандарти Ради Європи у галузі прав людини виходять із того, що спілкування батька та дитини є ключовим моментом сімейного життя, що розуміється як зв`язок між близькими родичами. Батьківські права щодо дітей визнаються і захищаються ст. 8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України №789 від 27.02.1991. Сімейне життя, як розуміється в договірних країнах, охоплює широкий спектр прав батьків, пов`язаних з турботою і опікою над їх неповнолітніми дітьми.

Згідно з ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»).

Із роз`яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 20 від 19.12.2008) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Верховний Суд у постанові від 28.09.2021 по справі № 459/3411/18 роз`яснив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

В матеріалах справи наявний висновок Новенської сільської військової адміністрації Мелітопольського району Запорізької області, як органу опіки та піклування, за змістом якого членами комісії встановлено факт свідомого та умисного невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей, відсутності з її боку будь - якої участі у вихованні дітей, ненадання матеріальної допомоги, свідоме самоусунення від забезпечення морального та духовного розвитку дітей, нехтування виконанням батьківських обов`язків щодо виховання своїх дітей, без поважних причин залишивши без батьківської уваги та турботи. Поведінка матері відносно дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення батьківських прав. Мати не намагається боротися за своє право бути матір`ю, брати участь у вихованні, спілкуватися з дітьми, ігнорує можливість змінити своє ставлення до виховання та утримання дитини. Керуючись ст. 164 СК України, Новенська сільська військова адміністрація Мелітопольського району Запорізької області, як орган опіки та піклування вирішила, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 доцільно позбавити батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження винної поведінки відповідачки та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно власних дітей.

Відповідачка будь-яких обґрунтованих заперечень на позов не подала, поважності причин не виконання покладених на неї батьківських обов`язків не навела.

В судовому засіданні не встановлені обставини, які б свідчили про існування об`єктивних перешкод для реалізації відповідачкою її батьківських обов`язків, що спричинили неналежне піклування про дітей з підстав, що не залежать від відповідачки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведеність належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, яке виражається у тому, що вона не відвідує дітей, не цікавиться їх життям та розвитком, не забезпечує необхідне харчування, медичним доглядом, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування їх особистості вік; не надає дітям доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі і не може бути для дітей прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей не створює умови для отримання ними освіти. Відповідачка не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займалась та не займається вихованням та утриманням дітей, не замислюється про долю дітей, їх майбутнє.

Враховуючи, що відомості про батька дітей внесені за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, батько жодним чином не піклується про дітей, відомості про нього невідомі, суд не вбачає в даному випадку при вирішенні спору в спірних правовідносинах створення штучних правовідносин та намагання позивача застосувати способи захисту сімейних прав та інтересів дитини з метою звільнення батька з військової служби, а також уникнення від призову на військову службу під час мобілізації.

Отже, з метою захисту якнайкращих інтересів дітей суд визнає за доцільне позбавити матір батьківських прав, що забезпечить їх розвиток у безпечному та стійкому середовищі.

При цьому суд зауважує, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє відповідачку прав на спілкування з дітьми й побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення її батьківських прав.

Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів, суд враховує наступне.

За змістом ст. 180 СК України батьки, зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

З урахуванням встановлених судом обставин, наданих доказів, суд вважає можливим стягнути з відповідачки на користь опікуна (піклувальника) чи установи, під опікою яких перебуватимуть ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , аліменти на їх утримання у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку в спірних правовідносинах позов подано до суду - 26.09.2025.

Згідно з ст. 430 ЦПК України, стягнення аліментів за один місяць підлягає зверненню до негайного виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідачки в дохід держави необхідно стягнути суму судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на дітей.

За таких обставин, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки відповідачка тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків, свідомо відмовилася від їх виконання. У зв`язку з чим, позов задовольняється повністю.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь опікуна (піклувальника) чи установи, під опікою яких перебуватиме дитина, аліменти на утримання малолітньої дитини -ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.09.2025і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь опікуна (піклувальника) чи установи, під опікою яких перебуватиме дитина, аліменти на утримання малолітньої дитини -ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.09.2025і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова