Справа № 138/3391/25
Провадження № 2/139/550/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про передачу справи на розгляд іншому суду

08 січня 2026 року селище Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Ліщина Т.П., розглянувши клопотання представника відповідача - адвоката Покоєвича Андрія Олексійовича про передачу цивільної справи № 138/3391/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» (у тексті - ТОВ «ФК «Єврокредит») до ОСОБА_1 (у тексті - ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості, на розгляд до Господарського суду Вінницької області,

УСТАНОВИВ:

18.12.2025 суд отримав дану справу, яка надійшла за підсудністю з Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області.

Ухвалою від 29.12.2025 позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

05.01.2026 представник відповідача - адвокат Покоєвич А.О. через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подав до суду клопотання про передачу цієї справи на розгляд до Господарського суду Вінницької області у зв`язку з тим, що ухвалою зазначеного суду від 14.06.2022 у справі № 902/373/22 відкрито провадження про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 та затверджено план реструктуризації боргів.

Нормами ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (у тексті - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.02.2019 у справі № 522/12901/17-ц (провадження № 14-503цс18) зазначила, що поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Частиною 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто загальні (цивільні) суди не мають чітко визначеної і вичерпної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Частиною 1 і абзацом 1 ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, у разі якщо господарський суд, розглядаючи в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) спір про стягнення з боржника грошових коштів, встановить, що позивачем у такому спорі подано у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника заяву з грошовими вимогами до боржника, господарський суд залишає такий позов без розгляду.

Системний аналіз положень чинного процесуального законодавства України та Кодексу України з процедур банкрутства вказує на те, що норми Кодексу України з процедур банкрутства є спеціальними по відношенню до інших законодавчих актів України в частині регулювання порядку судового розгляду справ за участі боржника, щодо якого в провадженні господарського суду перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність). При цьому належним судом при розгляді справ за участі такого учасника судового розгляду є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство (неплатоспроможність).

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України з процедур банкрутства, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), від 28.01.2020 у справі № 50/311-б (провадження № 12-143гс19), від 18.02.2020 у справі № 918/335/17 (провадження № 12-160гс19).

Судом встановлено, що Господарським судом Вінницької області 14.06.2022 у справі № 902/373/22 відкрито провадження про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , яка є відповідачем у справі № 138/3391/25, що перебуває на розгляді в Мурованокуриловецькому районному суді Вінницької області, та згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень і долученої до клопотання адвоката Покоєвича А.О. від 05.01.2026 копії ухвали Господарського суду Вінницької області від 21.05.2025, провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 триває.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що дана справа підлягає передачі на розгляд до Господарського суду Вінницької області.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Тобто ЦПК України врегульовано лише порядок передачі цивільних справ між судами загальної юрисдикції.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи викладене, беручи до уваги спеціальні норми Кодексу України з процедури банкрутства щодо надіслання справ до господарського суду, застосовуючи аналогію закону щодо передачі справ за підсудністю, суд вважає, що матеріали справи ТОВ «ФК «Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості необхідно передати на розгляд до Господарського суду Вінницької області, в провадженні якого перебуває справа про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 27, 28, 31, 258 - 261, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представник відповідача - адвоката Покоєвича А.О. про передачу справи на розгляд до Господарського суду Вінницької області задовольнити.

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передати на розгляд до Господарського суду Вінницької області, в провадженні якого перебуває справа № 902/373/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Передача справи на розгляд іншого суду з підстав, зазначених в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена та підписана суддею 08 січня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Суддя Тарас ЛІЩИНА