Провадження 2/127/8871/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Борисюк І.Е., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, розгляд якої відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 05.12.2025, зокрема, було запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи.

Вищевказане судове рішення було одержане відповідачами 12.12.2025, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

16.12.2025 на адресу суду від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, який ухвалою суду від 18.12.2025 було залишено без розгляду.

24.12.2025 на адресу суду від відповідачів повторно надійшов відзив на позовну заяву. Однак, у порушення вимог ч. 4 і п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву відповідачами не надано підтверджуючих документів про його надіслання (надання) позивачу. При цьому, порядок подання заяв по суті справи було роз`яснено судом учасникам справи в ухвалі від 05.12.2025. Прийняття відзиву до розгляду судом без ознайомлення з його змістом позивача, суд вважає порушенням прав останнього.

Суд звертає увагу, що одним із елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони (рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., п. 38). Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», п. 63).

За приписами процесуального закону суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

У той же час, як вже зазначено вище, відповідачами не подано до суду доказів направлення позивачу відзиву, що, в свою чергу, порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасника провадження можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

Вищевказані обставини стали підставою для залишення попереднього відзиву без розгляду.

Отже, відповідачі повторно не виконали вимоги ЦПК України у частині направлення відзиву позивачу.

Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Системний аналіз положень ст.ст. 174, 178 і 278 ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі подання учасником справи відзиву без додержання вимог ч. 4 і п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, суд долучає відповідний відзив та додані до нього докази до матеріалів справи, проте не приймає до розгляду, про що постановляє відповідну ухвалу.

Чинним ЦПК України не передбачено можливості повернення судом відзиву та доданих до нього доказів, поданих без додержання вимог ч. 4 і п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, тому правових підстав їх повернення відповідному учаснику справи суд не має.

Зважаючи на вищевикладене, з огляду на те, що відповідачами не подано до суду доказів, що підтверджують направлення іншому учаснику справи відзиву, суд залишає його без розгляду.

Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, в ухвалі від 17.11.2022 у справі № 640/24955/19.

Керуючись ч. 4 ст. 12, ч. 2 ст. 43, ч. 1 ст. 44, ст. 174, ч. 4 і п. 2 ч. 5 ст. 178, ст.ст. 258-261, 278, 279, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відзив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду складена 12.01.2026.

Суддя