1Справа № 335/7685/25 2/335/386/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Новасардової І.В., за участю секретаря судового засідання Печерей О.С., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя матеріали цивільної справи за позовною заявою Державної установи Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України до ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

До Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява Державної установи Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України до ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 84 110,00 грн.

Ухвалою суду від 11.08.2025 року, позовну заяву було залишено без руху, з підстав невідповідності вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, позивачу надано десятиденний строк на усунення недоліків, на виконання якої 22.08.2025 року від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої, недоліки, визначні в ухвалі суду від 11.08.2025 року були усунуті.

Ухвалою суду від 01.09.2025 року справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання з викликом сторін.

08.09.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судове засідання, призначене, зокрема на 28.10.2025 року, представник позивача з`явився, та у зв`язку із тим, що він не ознайомлений із змістом відзиву, просив суд відкласти судове засідання для узгодження правової позиції. Клопотання представника позивача про відкладення судового засідання було задоволено, судове засідання відкладено на 11.11.2025 року.

У призначене судове засідання 11.11.2025 року представник позивача не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, відповідних заяв по суті справи не надав.

Ухвалою суду від 11.11.2025 року визнано обов`язковою явку представника позивача - Державної установи Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України у судові засідання з розгляду цивільної справи за позовом Державної установи Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України до ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Наступне судове засідання призначено на 11.12.2025 року.

Вищезазначена ухвала суду була доставлена в електронний кабінет позивача та представника позивача, про що свідчить відповідна довідка.

У судове засідання 11.12.2025 року представник позивача не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

У зв`язку з неявкою представника позивача у судове засідання 11.12.2025 року, розгляд справи було відкладено до 07.01.2026 року.

У судове засідання 07.01.2026 року представник позивача повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні 07.01.2026 року відповідач заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку.

Відповідно до частини другої статті 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, а також виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно із частиною третьою статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

При цьому суд зауважує, що позивач, будучи ініціатором цього судового провадження, без поважних причин повторно не з`явився до суду.

Згідно із частиною п`ятою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Так, згідно із пунктом третім частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому положення вказаної статті дозволяє суду розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторони позивача лише за сукупності двох підстав: від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Проте, ухвалою суду від 11.11.2025 року визнано обов`язковою явку представника позивача Державної установи Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України у судові засідання з розгляду вказаної цивільної справи. Однак представник позивача в судові засідання двічі не з`явився, заяв про розгляд справи за його відсутності після постановлення ухвал про обов`язкову явку до суду не надходило.

Системний аналіз вказаної норми процесуального закону свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, залишення позову без розгляду, в даному випадку, не порушує право позивача на доступ до суду, а є способом вжиття дій направлених на усунення неналежних виконань позивачем своїх процесуальних обов`язків та певною мірою заходом суду для протидії здійсненим перепонам для руху справи.

У пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України поняття "може", "має право", "за власною ініціативою" та інші подібні за змістом законодавець не застосовує. Отже, процесуальним законом не передбачено можливість інших варіантів дій суду, окрім залишення позову без розгляду. З огляду на зазначене повноваження суду залишити позов без розгляду не є дискреційним, а відносяться до імперативних.

Отже, відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України в разі повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що вони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи та не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд зобов`язаний залишити позов без розгляду.

Залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання своїми процесуальними правами (Постанова ВС від 19.10.2022 № 500/3087/18).

За викладених обставин, зважаючи на те, що представник позивача, будучи повідомленим судом про дату, час та місце розгляду справи, двічі поспіль не з`явився в судові засідання, крім того участь представника позивача судом була визнана обов`язковою, заяв від представника позивача не надходило, суд залишає позовну заяву без розгляду через повторну його неявку в судове засідання.

Керуючись статтями 223, 257, 259, 260, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Державної установи Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України до ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду із позовом повторно, після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Новасардова