УХВАЛА

12 січня 2026 року

м. Київ

справа № 175/3000/24

провадження № 61-294ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення суми трьох процентів річних та інфляційних витрат,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (далі - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення суми трьох процентів річних в розмірі 79 546,51 грн та суми нарахованих інфляційних втрат в розмірі 262 481,66 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 23 грудня 2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» (найменування якого змінено на ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1229ДИ215К 0), відповідно до якого банк зобов`язався надати та надав позичальнику грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 75 000,00 дол. США в порядку та на умовах визначених у кредитному договорі.

Відповідно до пунктів 1.2.1, 1.2.2. 4.1 кредитного договору позичальник зобов`язався належним чином прийняти, використовувати і повернути Банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти та комісії) у терміни встановлені договором.

Також, 23 грудня 2005 року між банком, позичальником та ОСОБА_2 , як поручителем, укладено договір поруки № 1229ДИ215К, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Проте, попри взяті на себе зобов`язання позичальник та поручитель не виконували умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту, своєчасної сплати нарахованих за встановлені кредитним договором терміни та користування кредитними коштами відсотків, що призвело до утворення заборгованості.

06 жовтня 2010 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі № 2-2099/10 стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 23 грудня 2005 року в розмірі 541 284,13 грн.

13 лютого 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» укладено договір факторингу № 2, за умовами якого новий кредитор одержав право (замість первісного кредитора) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань в тому числі і за кредитним договором № 0 від 23 грудня 2005 року та договором поруки № 1229ДИ215К від 23 грудня 2005 року. До нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язаннях в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2013 року по справі №6-410/1897/13 замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект» у виконавчих листах Дніпропетровського районного суду за № 2-2099/10, виданих для примусового виконання рішення суду від 06 жовтня 2010 року по справі № 2-2099/10.

Станом на день звернення до суду із цим позовом, відповідачами рішення суду по справі № 2-2099/10 не виконано.

Рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2025 року позов задоволено та ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» суму 3 % річних в розмірі 79 546,51 грн та суму нарахованих інфляційних втрат в розмірі 262 481,66 грн, що загалом складає 342 028,17 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відмовлено. Стягнуто з ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 6 156,50 грн.

У січні 2026 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у справі складає 342 028,17 грн , яка станом на 01 січня 2026 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 209 х 250 = 802 250,00 грн).

Враховуючи зазначене вище, постанова Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року не підлягає касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі, з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що заявник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Інших доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення суми трьох процентів річних та інфляційних витрат відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков
Р. А. Лідовець
Д. Д. Луспеник