БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/27/26
Провадження № 2/497/664/26
УХВАЛА

про розгляд клопотання про забезпечення позову

07.01.2026 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Георгієва А.В.,

розглянувши у приміщенні суду у порядку письмового провадження заяву адвоката Желобницької Анастасії Олександрівни - представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом адвоката Желобницької Анастасії Олександрівни - представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2025р. через підсистему електронний суд до суду надійшов позов представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди.

07.01.2026р. ухвалою суду провадження у справі було відкрито у порядку загального провадження.

До позову додано заяву про забезпечення позову, якою представник позивача просить забезпечити позов до закінчення розгляду справи - шляхом накладення арешту на автотранспортні засоби, що належать відповідачу, на земельну ділянку загальною площею 0,0797га з кадастровим номером :02:003:0495, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; а також на житловий будинок загальною площею 227,5кв.м., з реєстраційним номером 060, - що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - мотивуючи свою вимогу тим, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити захист прав позивача.

Згідно положень ч.1ст.153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, тому, розглянувши заяви та додані до неї матеріали, та вивчивши надані суду матеріали, судом з`ясовано наступне.

Відповідно до наданих суду заявником відомостей і доказів, як зазнаечно вище, - 29.12.2025р. позивач ОСОБА_1 звернувся через свого представника - адвоката Желобницької А.О. до Болградського районного суду Одеської області з позовом заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, посилаючись на те, що будівельні роботи, які здійснювалися відповідачами на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (упродовж розгляду справи №497/301/22 і до завершення будівництва житлового будинку) - відбувалися з порушенням містобудівного законодавства та будівельних норм, призводили до подальшого погіршення технічного стану житлового будинку позивача, що розташований на сусідній земельній ділянці, зокрема, - до розвитку деформаційних процесів його конструктивних елементів, створюючи реальну загрозу збереженню майна та безпеці для проживання.

Вина відповідачів полягає в тому, що до початку виконання підготовчих та будівельних робіт з нового будівництва за вищевказаною адресою: АДРЕСА_1 , - об`єкт нерухомого майна позивача, - домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , перебував у задовільному технічному стані та не мав будь-яких дефектів, пошкоджень чи деформацій; проте, після виконання підготовчих та будівельних робіт позивачами свого домоволодіння - у домоволодінні позивача було зафіксовано виникнення та подальший розвиток деформаційних процесів, що проявляються, зокрема, у появі та збільшенні тріщин у несучих і огороджувальних конструкціях будівлі. Зазначені негативні зміни виникли виключно після втручання відповідачів у ґрунтові та конструктивні умови суміжної земельної ділянки та мають триваючий характер до теперішнього часу.

Таким чином, між діями Відповідачів щодо виконання підготовчих і будівельних робіт на їхній земельній ділягці, та погіршенням технічного стану домоволодіння позивача - є прямий причинно-наслідковий зв`язок, що свідчить про протиправність поведінки відповідачів і покладає на них відповідальність за завдану шкоду; звернення позивача до відповідачів з метою позасудового врегулювання зазначеної ситуації залишаються без будь-якого реагування, що свідчить про ігнорування відповідачами обґрунтованих вимог та ухилення від врегулювання питання у позасудовому порядку щодо усунення наслідків у виді завданих збитків.

Станом на звернення до суду предстаником позивача з вищевказаним позовом, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 умисно ігнорують обґрунтовані вимоги позивача ОСОБА_1 та фактично ухиляються від вирішення питання щодо усунення шкоди, завданої їх неправомірними діями.

Крім того, представник позивача зазначає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вже було ініційовано - теж позивачем - судовий спір, за результатами розгляду якого рішенням суду від 20.06.2023 року у справі №497/301/22, що було залишене без змін постановою Одеського апеляційного суду від 12.03.2024 року та постановою Верховного Суду від 25.06.2025 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі: в межах зазначеної справи судом ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 781855грн., та, вже в ході розгляду цієї справи - №497/301/22 - 09 квітня 2025 року ОСОБА_2 на підставі договору дарування (серія та номер 1738, посвідчене приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу) передав у власність ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0495, яка до цього перебувала в його особистій приватній власності, а також 1 / 2 частку житлового будинку, що належала йому - який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , і яка була набута подружжям відповідачів за час перебування у зареєстрованому шлюбі.

Таким чином, станом на теперішній час, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0495, а також будівлі, - що розташована на цій ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена обставина дає можливість їй у будь-який момент та у будь-який передбачений законодавством спосіб відчужити вказане спірне майно задля уникнення виконання майнових зобов`язань, - в разі задоволення позову судом, тому є обгрунтовані побоювання щодо можливого виконання судового рішення в такому разі, а тому, з метою запобігання утруднення виконання судового рішення в разі задоволення вимог позову - на майно відповідачів слід накласти арешт шляхом заборони його відчуження, враховуючи ціну позову - 307487гривень. - що є співмірною вартості майна, на яке заявник просить накласти арешт відповідно до п.5ч.1ст.151 ЦПК України.

Накладення арешту на вищевказані земельну ділянку та житловий будинок, - що належать відповідачці ОСОБА_3 - є, на думку позивача і його представника, - пропорційним заходом забезпечення позову, оскільки розмір заборгованості становить значну суму 307487гривень, а майно, на яке просить заявник накласти арешт, є ліквідним майном, яке може бути використано для погашення заборгованості в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України, що регулює вимоги до змісту заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 , щодо пропозицій про зустрічне забезпечення, зазначає наступне.

Заявник вважає, що підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, передбаченого ст. 154 ЦПК України, відсутні, оскільки запропоновані заходи забезпечення позову не створюють ризиків завдання майнової чи іншої шкоди відповідачам та їх майну, адже заявлені заходи забезпечення позову направлені виключно на захист законних прав та інтересів заявника і не мають на меті спричинення збитків відповідачу чи іншим особам, не обмежує прав Відповідачів у здійсненні ними права володіння та користування цим їхнім майном, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду в разі задоволення позовних вимог та сприятимуть його виконанню.

Отже, відповідно до норм процесуального права, - є всі підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби, які належать Відповідачам - в разі, якщо з`ясується, що виконання рішення суду за рахунок цих засобів буде сприятливішим для відповідачів.

Ч.1ст.149 ЦПК України регламентовано, що суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачені ст.150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. А, п.6ч.1ст.150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2ст.149 ЦПК України). Відповідно до ч.3ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, в рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. А при вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008р.) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, між сторонами дійсно є спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову, а тому підлягає задоволенню клопотання представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153, 293, 294 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити заяву адвоката Желобницької Анастасії Олександрівни - представника і в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом адвоката Желобницької Анастасії Олександрівни - представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди.

2. Накласти арешт на автотранспортні засоби, що належать відповідачам ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

3. Накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,0797га з кадастровим номером :02:003:0495, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

4. Накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 227,5кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 060).

3. Копію ухвали надіслати сторонам до відома.

4. Ухвала підлягає негайному виконанню на підставі вимог ч.9ст.153 ЦПК України, до виконання звертається позивачем (чи його представником).

5. На виконання ухвали її копію, завірену належним чином, надіслати до відповідної виконавчої служби за відповідною заявою або видати позивачу.

6. Роз`яснити сторонам наслідки задоволення судом заяви про забезпечення позову:

Стаття 157ч.4 ЦПК України: Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Стаття 158 ЦПК України: Скасування заходів забезпечення позову

1. Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

2. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

3. У разі надання відповідачем до суду документа, що підтверджує здійснене ним забезпечення позову відповідно до частини четвертої статті 156 цього Кодексу, відповідне клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, розглядається судом не пізніше наступного дня після надання вказаного документа.

4. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

5. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

6. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

7. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

8. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

9. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

10. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

11. Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

12. Грошові кошти, внесені відповідачем (іншою особою) на рахунок суду з метою забезпечення позову відповідно до частини четвертої статті 156 цього Кодексу, підлягають поверненню відповідачу (іншій особі), який здійснив таке забезпечення, протягом п`яти днів з дня набрання законної сили рішенням суду про повну відмову в позові або ухвалою суду про залишення позову без розгляду або закриття провадження.

13. Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі:

1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу;

2) повернення позовної заяви;

3) відмови у відкритті провадження у справі.

14. Заходи забезпечення позову, вжиті судом у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, скасовуються у разі відмови у розгляді такої справи або припинення її розгляду міжнародним комерційним арбітражем, третейським судом, ухвалення ними рішення про відмову в задоволенні позову, припинення участі або невчинення особою, за заявою якої забезпечено позов, дій щодо участі в арбітражному, третейському розгляді, або з інших підстав, що свідчать про втрату необхідності у забезпеченні такого позову.

Стаття 159. Відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову

1. У випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій статті 155 цього Кодексу підстав або у випадку ухвалення рішення суду (третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу) щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

2. У разі подання відповідного позову про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням, зазначеним у частині першій цієї статті, відшкодування збитків, заподіяних вжиттям заходів забезпечення позову, здійснюється в першу чергу за рахунок коштів зустрічного забезпечення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду області протягом 15-ти днів з дня отримання її копії, проте на підставі ст.261 ЦПК України набирає законної сили в момент підписання її суддею. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.В. Кравцова