ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 січня 2026 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/2186/25

Головуючий у першій інстанції - Лобода Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/166/26

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2181605 від 21 січня 2021 року у розмірі 24 700 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 січня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». За змістом договору товариство надало позичальнику кредит в розмірі 5 000 грн на умовах, визначених договором, а клієнт зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на визначених договором умовах. Відповідач порушив зобов`язання з повернення коштів, що зумовило виникнення заборгованості за кредитним договором в сумі 24 700 грн, з яких: 5 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18 750 грн - заборгованість за нарахованими відсотками та 950 грн - заборгованість за комісією.

23 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 67-МЛ, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за наведеним кредитним договором.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2025 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача грошові кошти в сумі 5 000 грн. У задоволенні іншої частини позову - відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», вважаючи рішення суду необґрунтованим з огляду на неповноту з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, та порушення норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, установивши отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, безпідставно відмовив у стягненні нарахованих процентів та комісії, порядок та підстави нарахування яких визначено сторонами договору.

За доводами скаржника кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання кредиту. Споживач перед укладенням договору має можливість самостійно ознайомитися з нею для прийняття усвідомленого рішення. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору правочин укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в ІТС товариства та доступний через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток.

Указує, що на підтвердження укладення кредитного договору № 2181605 до позовної заяви додано копії кредитного договору від 21 січня 2021 року, додаток до договору - графік платежів, які підписані електронним підписом з одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 , також копії анкети-заяви на кредит та паспорт споживчого кредиту. Заперечення відповідача щодо неукладення договору через нібито відсутність електронного підпису на паперовій копії не відповідають вимогам чинного законодавства України та суперечать фактичним обставинам справи. Позивачем надано до суду копію кредитного договору, який укладено в електронній формі. У разі відкриття цього договору в програмі для перегляду PDF-файлів (наприклад, Adobe Reader) відображається одноразовий ідентифікатор, який є електронним підписом відповідача. Те, що цей ідентифікатор не відображається у разі друку документа, не нівелює його існування та юридичну силу в електронному оригіналі. Паперова копія є лише візуальним відображенням електронного документа, а не його оригіналом, який зберігається в електронній формі. Відсутність ідентифікатора на паперовій копії електронного документа є технічною особливістю і не може впливати на юридичну силу та дійсність електронного оригіналу договору.

Наголошує на тому, що в матеріалах справи наявна довідка про ідентифікацію клієнта, яка підтверджує, що ОСОБА_1 , з яким 21 січня 2021 року укладено договір № 2181605, отримав одноразовий ідентифікатор F63711 на зазначений ним номер телефону. Крім того, у довідці про ідентифікацію наявні всі персональні дані відповідача, що дають можливість ідентифікувати його особу. Наведене однозначно підтверджує, що ОСОБА_1 ідентифікувався, отримав одноразовий ідентифікатор та використав його, підтвердивши згоду щодо умов договору, в тому числі, розміру процентної ставки та порядку нарахування відсотків.

У наданому відзиві представник відповідача - адвокат Ковалюх В.М., вважаючи доводи апеляційної скарги ТОВ ФК «Кредит-Капітал» необґрунтованими, просить її відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Сторона відповідача зазначає, що надана позивачем копія кредитного договору не містить істотних умов, передбачених положеннями ЗУ «Про електронну комерцію», зокрема, будь-якого ідентифікатора.

Посилається на судову практику Верховного Суду, за якою умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено укладення між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 договору у порядку та на умовах, на які посилається товариство, та виникнення заборгованості у заявленому у позовній заяві розмірі. Суд указав, що ані анкета-заява на кредит, ані договір про споживчий кредит № 2181605, ані графік платежів та паспорт споживчого кредиту не містять електронного підпису ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором.

Водночас районний суд дійшов висновку, що платіжне доручення № 38027596 від 21 січня 2021 року та відомості, які надані АТ КБ «ПриватБанк», є належними доказами фактичного отримання відповідачем коштів. Наведену обставину стороною відповідача жодним чином не спростовано, як і не надано доказів на підтвердження їх повернення, у зв`язку з чим суд визнав за необхідне стягнути з ОСОБА_1 отриману суму.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Наданий позивачем договір про споживчий кредит № 2181605 від 21 січня 2021 року свідчить про те, що ТОВ «Мілоан» зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а.с. 18-22).

Пунктами 1.2-1.4 договору передбачено, що сума кредиту становить 5 000 грн у валюті: українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 21 січня 2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 20 лютого 2021 року.

У пунктах 1.5.1, 1.5.2., 1.6. договору передбачено комісію за надання кредиту в розмірі 950 грн, яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом 3 750 грн, які нараховуються за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно з пунктом 6.1. договору він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства.

У розділі «Реквізити сторін» цього договору підписи позичальника та позикодавця як у вигляді електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, так і у вигляді власноручного підпису відсутні.

Графік платежів, який є додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 2181605 від 21 січня 2021 року, також не містить підписів сторін (а.с. 22 зворот).

Згідно з довідкою про ідентифікацію, складеною представником ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1, з яким, за твердженням сторони позивача, укладено договір № 2181605 від 21 січня 2021 року, ідентифікований товариством. Акцепт договору ним підписано одноразовим ідентифікатором F63711, направленим 21 січня 2021 року о 10 год. 23 хв на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 24).

Відповідно до платіжного доручення № 38027596 від 21 січня 2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 5 000 грн з призначенням платежу - кошти згідно договору № 2181605 (а.с. 24 зворот).

Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення, складеними ТОВ «Мілоан», 21 січня 2021 року надано кредит у сумі 5 000 грн та нараховано комісію за оформлення кредиту у сумі 950 грн; з 22 січня по 20 лютого 2021 року нараховано проценти згідно п. 1.5.2 договору у сумі 125 грн за кожен день; з 21 лютого по 21 квітня 2021 року нараховано проценти згідно п. 1.6. договору у сумі 250 грн за кожен день користування кредитними коштами (а.с. 25-26).

23 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги № 67-МЛ, на умовах якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником (портфель заборгованості) (п. 1.1.) (а.с. 27-31). Цього ж дня ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників від 23 квітня 2021 року за яким, згідно з вимогами п. 8.3 договору відступлення прав вимоги № 67-МЛ від 23 квітня 2021 року, кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредитора від 23 квітня 2021 року, складений за формою згідно із додатком № 1 до договору. Кількість боржників: 3 962, загальна сума заборгованості: 69 974 401,22 грн (а.с. 32).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 67-МЛ від 23 квітня 2021 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за договором № 2181605 від 21 січня 2021 року в загальній сумі 24 700 грн (а.с. 31 зворот).

Платіжною інструкцією від 23 квітня 2021 року підтверджується проведення оплати новим кредитором (ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») коштів за наведеним вище договором відступлення права вимоги № 67-МЛ від 23 квітня 2021 року в сумі 4 448674,98 грн (а.с. 32 зворот).

15 серпня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу з рекомендацією сплатити заборгованість за договором № 2181605 від 21 січня 2021 року у розмірі 24 700 грн (а.с. 33).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За приписами ст. 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Приписами ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про наявність підстав для часткового задоволення вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

На підтвердження доводів про укладення сторонами кредитного договору № 2181605 від 21 січня 2021 року позивачем надано електронні докази в паперовій формі, зокрема: анкету-заяву на кредит № 2181605 від 21 січня 2021 року (а.с. 17), договір про споживчий кредит № 2181605 від 21 січня 2021 року (а.с. 18-22), графік платежів, який є додатком № 1 до вказаного договору (а.с. 22 зворот), а також платіжне доручення 38027596 від 21 січня 2021 року (а.с. 24 зворот).

Як свідчить зміст кредитного договору № 2181605 від 21 січня 2021 року, в розділі «Реквізити сторін» підписи від імені позикодавця та позичальника відсутні, тобто відомості про підписання відповідачем правочину одноразовим ідентифікатором, або власноручним підписом не відображені. Графік платежів, який є додатком № 1 до договору № 2181605 від 21 січня 2021 року, також не підписано.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Колегія суддів виходить з того, що позивачем не надано суду доказів того, що на виконання вимог ЗУ «Про електронну комерцію» ОСОБА_1 при підписанні договору було використано одноразовий ідентифікатор. Оцінюючи додану до позовної заяви довідку про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 , як клієнта банку та направлення йому одноразового ідентифікатора F63711 (а.с. 24), апеляційний суд виходить з того, що указаний документ не підтверджує використання відповідачем цього ідентифікатора та підписання ним кредитного договору електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.

Надана позивачем відомість про щоденні нарахування та погашення не є первинним документом, який підтверджує укладення кредитного договору на умовах, що зазначені у позовній заяві. Відомість є фактично розрахунком заборгованості, сформованим первісним кредитором.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що у справі наявна паперова копія електронного документа (договору про споживчий кредит від 21 січня 2021 року), в якій через технічні причини не відображається одноразовий ідентифікатор. Скаржник наголошував на тому, що у разі завантаження та відкриття електронного договору через засоби програмного забезпечення, призначені для перегляду PDF-файлів, можливо переконатися у наявності електронного підписку та одноразового ідентифікатору, який підтверджує автентичність документу.

Позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подано через систему «Електронний суд», що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с. 43-44). Наведений протокол свідчить про те, що додатки для ОСОБА_1 прикріплені до позову в електронному вигляді у форматі PDF-файл. Апеляційним судом за допомогою програмного забезпечення, призначеного для читання PDF-документів - програмою Acrobat Reader, завантажено та переглянуто копію договору про споживчий кредит № 2181605 від 21 січня 2021 року. Установлено, що при перегляді PDF-файлів з кредитним договором за допомогою програмного забезпечення, на яке указує позивач, у договорі не відображаються одноразові ідентифікатори сторін правочину на підтвердження автентичності документа як оригіналу. Тобто прикріплений до позову електронний договір у форматі PDF-файл є його відсканованою копією, оскільки має відтиски синього кольору штампу «Згідно з оригіналом», проставлені адвокатом Усенком М.І.

Стверджуючи про те, що паперова копія є лише візуальним відображенням електронного документа, а не його оригіналом, який зберігається в електронній формі, у зв`язку з чим ідентифікатор і не відображається на паперовій копії електронного документа, позивач не був позбавлений можливості особисто за допомогою програмного забезпечення, призначеного для читання PDF-документів, виготовити скріншот спірного електронного договору з наявними на ньому одноразовими ідентифікаторами сторін правочину та надати його суду першої/апеляційної інстанції.

Оцінюючи поведінку та спосіб ведення справ товариством, суд апеляційної інстанції враховує те, що воно є професійним учасником ринку надання фінансових послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ, тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Аналогічна позиція викладена Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20.

За таких обставин, ураховуючи наведене у сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність позивачем доводів щодо належного укладення сторонами кредитного договору № 2181605 від 21 січня 2021 року.

Заперечуючи в суді першої інстанції проти заявлених вимог, ОСОБА_1 факт отримання грошових коштів та користування ними не оспорював, про що свідчить зміст поданої ним заяви (а.с. 57). У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення Бахмацького районного суду від 23 вересня 2025 року без змін, чим фактично погодився з висновком суду першої інстанції про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» грошових коштів у сумі 5 000 грн.

Як свідчить копія платіжного доручення від 21 січня 2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 5 000 грн.

Відповідно до наявної у матеріалах справи інформації АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 54) в банківській установі на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську картку № НОМЕР_3 . По указаному рахунку 21 січня 2021 року відбулося зарахування коштів у розмірі 5 000 грн, інформація про платника - виплата займу Мілоан .

За змістом ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскаржуючи рішення суду, позивач не погодився з ним в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками та комісією, у зв`язку з чим просив скасувати рішення в цілому та задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач судове рішення не оскаржив, отже фактично з ним погодився.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність укладення сторонами договору про споживчий кредит № 2181605 від 21 січня 2021 року на зазначених позивачем умовах, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про необхідність стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 5 000 грн.

Ураховуючи наведене вище у сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення, яке постановлено з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова