Справа № 203/8919/25
Провадження № 6/204/22/26
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Павлюк Д.В.,

за участю приватного виконавця Русецької О.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі цивільну справу за поданням Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, боржник ОСОБА_1 , стягувач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за рішенням,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року до суду приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною скеровано подання, яким остання просить встановити тимчасове обмеження щодо боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням.

Подання вмотивоване тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни перебуває зведене виконавче провадження №77334111 до складу якого входить:

1.Виконавче провадження №77329166 з примусового виконання виконавчого листа №203/4863/22 виданого Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 26.12.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 97395,58 грн.

2.Виконавче провадження №73128461 з примусового виконання виконавчого листа № 203/8736/13-ц виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 17.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у сумі 28662 грн. 42 коп. За кредитним договором № б/н від 09.06.2005 року та витрати по сплаті судового збору у сумі 286 грн. 62 коп., а всього 28949 грн. 04 коп.

3.Виконавче провадження №77328965 з примусового виконання виконавчого листа № 203/4863/22 виданого Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 26.12.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 97395,58 грн.

23.10.2023 року, розглянувши заяву представника стягувача, приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73128461, якою відкрито виконавче провадження. Постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу №73128461 направлено рекомендованим листом.

27.02.2025 року, розглянувши заяву представника стягувача, приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77329166 та №77328965, якою відкрито виконавчі провадження. Пунктом 2 вказаної постанови зобов`язано боржника подати декларацію про майновий стан в п`ятиденний термін з моменту відкриття виконавчого провадження, однак станом на поточну дату боржник декларацію не подав, причини невиконання законних вимог приватного виконавця не пояснив. Постанови про відкриття виконавчого провадження №77329166 та №77328965 з ідентифікатором доступу направлено рекомендованим листом.

В порядку ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та присвоєно загальний номер №77334111.

В подальшому, в процесі виконання виконавчого провадження, приватним виконавцем направлено електронні запити до Державної фіскальної служби України, щодо отримання інформації про наявність відкритих рахунків боржника, Державної податкової служби України, щодо отримання інформації про джерела та/або суми доходів, Міністерства внутрішніх справ України, щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, та направлена вимога до банківських установ з метою отримання інформації стосовно наявності та/або стану рахунків боржника.

Також, неодноразово, приватним виконавцем направлялися виклики на адресу боржника, з вимогою з`явитись до офісу приватного виконавця щодо сплати боргу за вищевказаними виконавчими документами, та одночасно надати необхідні пояснення, достовірні відомості, та необхідні документи. Приватний виконавець звертає увагу суду, що боржник на виклик не з`явився, витребувані документи та пояснення не надав.

Вжитими приватним виконавцем заходами, встановлено, що кошти на виявлених рахунках боржника у банківських установах в розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувача - недостатньо. Боржник офіційно не працює, заборгованість за рішенням суду не сплачує.

В процесі здійснення виконавчого провадження, в порядку ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника та яку направлено до виконання Головному управлінню Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області та Головному управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області та постанову про арешт коштів, яку направлено до банківських установ на виконання.

З метою перевірки майнового стану боржника, 11.11.2025 року приватним виконавцем здійснено виїзд за місцем мешкання боржника, але перевірити майновий стан не було можливості, оскільки двері ніхто не відчинив. Таким чином, боржник фактично ігнорує законні вимоги приватного виконавця та ухиляється від виконання рішення суду. Все вищевикладене свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення та приховування майна та коштів.

Також, приватний виконавець звертає увагу суду на те, що в застосунку веб-порталу ДІЯ відображаються повністю матеріали виконавчого провадження, в тому числі виклики та вимоги приватного виконавця, а також є можливість онлайн оплати заборгованості за виконавчим документом, так само, як і на сайті https://asvpweb.minjust.gov.ua/. Тобто сторони виконавчого провадження мають безпосередній доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження та мають можливість в режимі онлайн знайомитись з матеріалами виконавчого провадження та слідкувати за вчиненими діями виконавця.

Оскільки приватним виконавцем здійснено повну перевірку майнового стану боржника та за її результатами не виявлено майна та коштів, за рахунок яких можливо виконати рішення суду, ненадання боржником декларації, у якій, зокрема вказуються готівкові кошти та майно, що перебуває у інших осіб, але належить боржнику, подальше виконання рішення суду неможливо саме через перешкоджання боржника у його виконанні. Враховуючи той факт, що боржник не реагує на вимоги виконавця, що свідчить про приховування доходів та майна з метою запобігання виконання рішення суду, приватний виконавець просить тимчасово обмежити боржника у виїзді за межі України.

У судовому засіданні приватний виконавець Русецька О.О. подання підтримала, просила задовольнити.

Стягувач у судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду 25.12.2025 року пояснення згідно яких просив врахувати судову практику у справах №205/3642/23, №201/14992/25, №202/3628/20, №202/823/16-ц у яких суди підтвердили, що наявність несплаченого боргу та пасивна поведінка боржника є достатньою підставою для обмеження виїзду, незалежно від запровадження воєнного стану.

Вислухавши доводи приватного виконавця, врахувавши письмові пояснення стягувача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що 27.02.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77329166 з примусового виконання виконавчого листа №203/4863/22 виданого 26.12.2024 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №DNHDGK00000043 від 08.06.2005 року у загальному розмірі 177557,79 доларів США, яка складається з наступного: 22028,54 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 29151,75 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5076,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 121301,50 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с.8).

Окрім того, 23.10.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73128461 з примусового виконання виконавчого листа №203/8736/13-ц виданого 17.01.2019 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у сумі 28662,42 грн. за кредитним договором № б/н від 09.06.2005 року та витрати по сплаті судового збору у сумі 286,62 грн., а всього 28949,04 грн. (а.с. на звороті 10-11).

З матеріалів справи вбачається, що 26.10.2023 року в рамках виконавчого провадження №73128461 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику (а.с.12).

Також, 27.02.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77328965 з примусового виконання виконавчого листа №203/4863/22 виданого 26.12.2024 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судових витрат зі сплати судового збору у загальному розмірі 97 395,58 грн. (а.с. на звороті 15-16).

З матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. направлено на адресу боржника ОСОБА_1 виклик, яким зобов`язано останню з`явитись до виконавця 05.03.2025 року об 11:00 год. за адресою: м.Дніпро, вул.Воскресенська, буд.46, прим.54, щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату (а.с. на звороті 16-17).

В рамках виконавчого провадження №77329166, Міністерство внутрішніх справ України надало приватному виконавцю відповідь на запит №254114576 від 27.02.2025 року, з якої вбачається, що в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортні засоби (а.с. на звороті 17).

Також, в рамках вищевказаного виконавчого провадження, приватним виконавцем від Державної фіскальної служби України отримано відповідь на запит №254114577 від 27.02.2025 року з якої вбачається, що за результатом обробки запиту юридичну особу або фізичну особу-підприємця (РНОКПП НОМЕР_1 ) знято з обліку у контролюючих органах (а.с.18).

06.03.2025 року приватним виконавцем отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта згідно якої ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) має на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу серії ВСС №120473 за реєстровим №1384 виданого та посвідченого 08.06.2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. (а.с. на звороті 18-19).

З акту приватного виконавця від 11.11.2025 року вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О., при примусовому виконанні виконавчого листа №203/4863/22 виданого 26.12.2024 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська, здійснено вихід за місцем проживання боржника, двері ніхто не відчинив, виконавець залишив виклик (а.с.20).

06.03.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. в рамках виконавчого провадження №77329166 винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , якою постановлено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів (а.с. на звороті 21-22), копії якої направлено сторонам виконавчого провадження до відома (а.с. на звороті 20-21).

Окрім того, 06.03.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. в рамках виконавчого провадження №77329166 винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , якою постановлено накласти арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру, реєстраційний номер 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. на звороті 23-24), копії якої направлено сторонам виконавчого провадження до відома (а.с.23).

З матеріалів справи вбачається, що на запит приватного виконавця Русецької О.О. 04.11.2025 року Управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС у Дніпропетровській області надано відповідь згідно якої, за обліками ГУ ДМС у Дніпропетровської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , дата видачі 27.05.2022 року, строк дії до 27.05.2032 року, орган видачі 1201 (а.с.25).

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України на запит державного виконавця Русецької О.О. №300610920 від 11.11.2025 року, данні щодо перетину державного кордону боржником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 27.02.2025 року по 11.11.2025 року відсутні (а.с. на звороті 25).

Статтею 441 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Аналогічне закріплено і в ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, де зазначено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні від їх виконання, поки не буде доведено протилежного.

Тому, зобов`язання приватного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон не є абсолютним, а виникає лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішення чи то рішень інших органів (посадових осіб).

При зверненні до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України тягар доказування наявності факту ухилення від виконання зобов`язань покладається на приватного виконавця.

При цьому, ухиленням від виконання зобов`язань є свідоме вчинення боржником діяння (дії або бездіяльності), що спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у боржника є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Така юридична санкція у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України передбачена законом не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, при цьому дії боржника по ухиленню від виконання судового рішення повинні бути зазначені в поданні.

Це означає, що подання приватного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити обставини, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Таким чином, для вирішення питання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника, згідно вказаних правових норм, необхідним елементом є пропорційність втручання у право особи на вільне пересування, наявність справедливого балансу між публічним інтересом у демократичному суспільстві щодо належного виконання обов`язкових рішень суду та інших органів чи посадових осіб та міжнародних гарантій на вільне пересування особи, який забезпечується державним примусом у разі умисного невиконання боржником своїх обов`язків перед стягувачем, а застосоване державою відповідно до закону та з легітимною метою обмеження, ефективно забезпечує виконання боржником цього обов`язку.

Отже, суд дійшов висновку, що така обов`язкова умова для застосування тимчасових обмежень для виїзду за кордон, як ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду або рішенням інших органів (посадових осіб), в розумінні ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України", матеріалами справи не підтверджується.

Приватним виконавцем не надано суду жодних доказів того, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання своїх зобов`язань.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

У зв`язку з цим, саме виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

З матеріалів, долучених до подання не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , оскільки поданням обґрунтовується лише перебування останньої у статусі боржника.

Одночасно з цим, суд зазначає, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права позивача (стягувача) на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. ЄСПЛ, здійснюючи тлумачення ст. 6 Конвенції, зазначає, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін, а тому виконання рішення, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" ("Горнсбі проти Греції").

Окрім того, існування боргу, який підтверджений остаточним судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення постановлено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату цього боргу і становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу Конвенції, а відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, ухваленого на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, передбачене ст. 1 Першого протоколу (рішення ЄСПЛ у справах: "Агрокомплекс проти України", "Іванов проти України").

Водночас, свобода пересування особи гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до положень ч. 2 якої кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. Разом з тим, ч. 3 вказаної статті передбачено, що на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі "Гочев проти Болгарії" (рішення від 26 листопада 2009 року) ЄСПЛ підсумував принципи, з урахуванням яких має відбуватися оцінка правомірності вжиття заходів щодо обмеження свободи пересування особи у зв`язку з неоплаченими боргами, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, бути пропорційним меті його застосування, тобто знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом.

При цьому у п. 49 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів. Аналогічні висновки викладені у рішенні ЄСПЛ від 13 листопада 2003 року у справі "Напияло проти Хорватії" п. п. 78-82).

Стаття 2 Протоколу №4 до Конвенції дозволяє втручатися у здійснення особою права на свободу вільного пересування лише у відповідності із законом і в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб, якщо таке втручання було пропорційним.

Тобто, для втручання у право боржника на свободу вільного пересування необхідно дотриматися розумного балансу (пропорційності) між правами боржника щодо вільного пересування та правами стягувача на остаточне виконання судового рішення і його правами на борг як на його майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів має визначатися судом і відноситься до його дискреційних повноважень.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Суд зазначає, що належних і допустимих доказів свідомого або навмисного ухилення невиконання обов`язків ОСОБА_1 стороною заявника не надано.

За таких підстав, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст.258-260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, боржник ОСОБА_1 , стягувач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за рішенням відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 07.01.2026 року.

Суддя Н.В. Токар