Провадження № 4-с/638/71/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року Шевченківський районний суд м .Харків у складі головуючого судді Цвіри Д.М., за участі секретаря судового засідання Пухно М.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни від 25 червня 2021 року про відкладення проведення виконавчих дій,-

в с т а н о в и в:

04.08.2023 надійшла скарга ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни від 25 червня 2021 року про відкладення проведення виконавчих дій.

У скарзі ОСОБА_1 просить суд:

- поновити строку оскарження бездіяльності державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни та постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни від 25 червня 2021 року;

- визнати бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни - протиправною;

- постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни від 25 червня 2021 року про відкладення виконавчих дій - визнати протиправною та скасувати.

Вимоги скарги обґрунтовано тим, що 15 червня 2020 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства, юстиції Стадник С.О. відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа №638/13559/18, виданого на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.09.2019р., яким усунуто наявні перешкоди у спілкуванні з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 шляхом встановлення графіку зустрічей дітей з їх батьком ОСОБА_1 наступним чином:

- кожну другу та четверту в місяці п`ятницю та суботу - з 14.00 години п`ятниці, до 19.00 години суботи за місцем фактичного проживання або перебування ОСОБА_1 без обмеження адреси прогулянок з можливістю поїздок до родичів, в тому числі до бабусі;

- кожен день народження доньки ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного року до досягнення дитиною повноліття з 15:00 до 18:00 години без обмеження адреси прогулянок;

- кожні канікули в зимній період не менше 7 (семи) діб та в літній період не менше 30 (тридцяти) діб для відпочинку та оздоровлення дітей на території України та за кордоном.

26 червня 2020 року з метою виконання рішення суду будо здійснено виїзд державного виконавця за місцем реєстрації дітей: АДРЕСА_1 . Було встановлено відсутність боржника та дітей за зазначеною адресою.

10 липня 2020 року з метою виконання рішення суду було здійснено виїзд державного виконавця та представника стягувача за місцем проживання стягувача: АДРЕСА_2 . Зустріч не відбулась, сторони виконавчого провадження були відсутні.

З 30 липня 2020 року по 14 травня 2021 року на мою електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 з електронної адреси Шевченківського електронну адресу відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надходили постанови про відкладення виконавчих дій. Після 14 травня 2021 року будь-яких листів від державного виконавця або відділу ДВС заявник не отримував.

24 липня 2023 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та йому стало відомо про наступне, що починаючи з 11 липня 2020 року державний виконавець, не здійснюючи більше виїздів з метою виконання рішення суду, обмежився винесенням постанов про відкладення виконавчих дій, які винесено:

-30 липня 2020 року;

- 14 серпня 2020 року;

- 28 серпня 2020 року;

- 11 вересня 2020 року,

- 28 вересня 2020 року;

-09 жовтня 2020 року;

- 23 жовтня 2020 року;

- 13 листопада 2020 року;

- 27 листопада 2020 року;

- 11 грудня 2020 року;

- 25 грудня 2020 року;

- 22 січня 2020 року;

- 12 лютого 2021 року;

- 12 березня 2021 року;

- 09 квітня 2021 року;

- 23 квітня 2021 року;

- 14 травня 2021 року;

- 25 червня 2021 року. Згідно даної постанови виконавчі дії відкладено до 9 липня 2021 року.

Мотивувальна частина зазначених вище постанов написана однаково: «До відділу надійшло звернення боржника, відповідно до якої ОСОБА_4 не має можливості приїхати до м. Харкова у зв`язку з карантином з приводу пандемії, дію якого продовжено до ...... та просить відкласти проведення виконавчих дій з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа. У зв`язку з вищевикладеними обставинами, що перешкоджають проведенню виконавчих дій, державний виконавець відкладає проведення виконавчих дій на строк до 10 робочих днів.».

Вказує, що постанова від 25 червня 2021 року на його електронну, адресу не надсилалась.

Наступним документом, винесеним посадовими особами відділу державної, виконавчої служби після 25 червня 2021 року, є постанова від 08 лютого 2022 року про результати перевірки законності виконавчого провадження начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно якої дії державного виконавця Стадник С.О. визнано такими, що здійснені з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначено в постанові, її надіслано сторонам виконавчого провадження.

ОСОБА_1 вказує, що впевнений, що дана постанова винесена з метою узаконення протиправної, бездіяльності державного виконавця Стадник С.О., який протягом періоду часу з 30 липня 2020 року по 08 лютого 2022 року, тобто протягом 18 місяців, не вжив ніяких заходів для здійснення виконавчих дій.

Боржник, подаючи заяви про відкладення виконавчих дій, не надавав ніяких доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду. Матеріали виконавчого провадження не містять доказів, які підтверджують твердження ОСОБА_4 щодо неможливості приїзду в м. Харків з огляду на карантин.

З 15 червня 2020 року в Україні не існувало обмежень в пересуванні територією країни або обмеження в доступі громадян України до території України.

Окремо звертає увагу, що в період часу з 25 червня 2021 року по 08 лютого, 2022 року, державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої, служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник С.О. взагалі не вчинив жодної дії. Навіть постанови про відкладення, виконавчих дій не виносились.

Вказує, що має місце грубе порушення засад виконавчого провадження, таких як: верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; справедливість, неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження.

Відповідно до пунктів 7.8 та 7.9 Інструкції про порядок передання до архіву місцевого та апеляційного суду, зберігання в ньому, відбору та передання до державних архівних установ та архівних відділів міських рад судових справ та управлінської документації суду, затвердженої наказом ДСА України від 15.12.2011 за № 168 «Справа може бути видана з архіву суду за потреби для тимчасового користування. Дозвіл на видання судових справи з архіву дає голова суду, а у разі його відсутності виконуючий обов`язки голови суду за наказом, або заступник голови суду. Для видачі справ в тимчасове користування ведеться журнал видавання справ з архіву суду (додаток 13)».

Керуючись вищевказаними пунктами Інструкції, помічник зверталася неодноразово з доповідними до голови Шевченківського районного суду м. Харкова, реєструючи їх у відповідності до розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) з проханням дозволити витребувати з канцелярії цивільну справу № 638/13599/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення графіку зустрічей, для розгляду вищевказаної скарги.

На доповідні помічника про надання дозвілу на витребування з канцелярії з цивільних та адміністративних справ Шевченківського районного суду м. Харкова справу № 638/13599/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення графіку зустрічей, для розгляду скарги про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови у виконавчому провадженні, секретарем суду надавалися повідомлення, що надати цивільну справу №638/13599/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення графіку зустрічей, не має можливості, оскільки 26.10.2022 вищевказану справу надано судді Шишкіну О.В. за доповідною запискою.

Відповідно до пунктів 10 та 11 розділу І Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485): «Вимоги Інструкції є обов`язковими для виконання усіма працівниками суду.

Порушення вимог Інструкції, а також недбале зберігання, умисне псування, безпідставне знищення, підроблення, приховування, розкрадання, незаконна передача іншій особі службових документів, у тому числі електронних, а також незаконний доступ до них або до електронної бази даних тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством.

Про втрату документа невідкладно доповідається керівникові підрозділу, складається акт (додаток 1) у трьох примірниках, один з яких передається керівникові апарату, другий - канцелярії для відповідного реагування в установленому порядку, третій примірник залишається у керівника відповідного підрозділу. Про складення акта робиться відмітка в реєстраційних документах.

Документи суду з часу створення (надходження) і до передачі в архів суду зберігаються за місцем формування або централізовано в канцелярії суду згідно із затвердженою номенклатурою справ.

Нерозглянуті судові справи, а також заяви, за якими не вирішено питання про відкриття провадження, у тому числі які залишені без руху для усунення недоліків, повинні зберігатися в робочих кабінетах й розташовуватися у шафах (сейфах), здатних забезпечити їх збереження, з унеможливленням доступ сторонніх осіб.

Документи, що надійшли до суду (заяви, скарги, справи, листи тощо), виносити за межі приміщення (приміщень) суду заборонено.».

Пунктом 7 розділу VII Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) передбачено, що «Матеріали щодо розгляду заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами підшиваються до судових справ, стосовно судових рішень в яких порушується питання про їх перегляд.

Матеріали щодо вирішення питань у порядку виконання судового рішення, ухваленого судом, до якого надійшли такі матеріали, підшиваються до матеріалів судової справи, рішення в якій виконується.».

Зважаючи на вищевказане, витребовувати справу у судді Шишкіна О.В. для розгляду скарги, не передбачено.

Відповідно до довідки секретаря судового засідання від 28.05.2025, матеріали цивільної справи № 638/13599/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення графіку зустрічей, передано з канцелярії з цивільних та адміністративних справ Шевченківського районного суду м. Харкова та отриманою суддею Цвірою Д.М. - 28.05.2025.

Ухвалою від 07.08.2025, скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови у виконавчому провадженні по цивільній справі № 638/13599/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення графіку зустрічей, повернуто без розгляду.

Постановою Харківського апеляційного суду від 24.10.2025, ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2025 року, скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду з тих підстав, що залишаючи скаргу без розгляду з підстав невідповідності ст. 448 ЦПК України, суд першої інстанції не зазначив, в якій саме частині скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 448 ЦПК України, зокрема з урахуванням того, що на час звернення зі скаргою ст. 448 ЦПК України мала іншу редакцію.

Зволікаючи із розглядом скарги, безпідставно, без наведення жодних мотивів, залишивши скаргу без розгляду, суд першої інстанції грубо порушив норми ЦПК України.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.11.2025, матеріали скарги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови у виконавчому провадженні по цивільній справі № 638/13599/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення графіку зустрічей передані судді Цвірі Д.М. та отримані з канцелярії суду, 24.11.2025, у зв`язку з перебуванням судді Цвіри Д.М. на лікарняному.

02.12.2025 Стадник С.О. в інтересах Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіального управління Міністерства юстиції подано через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, яким просила:

- відмовити в повному обсязі у задоволенні скарги, обґрунтовуючи тим, що у відділі знаходилось виконавче провадження (далі - ВП) № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 638/13599/18 від 21.05.2020 Дзержинського районного суду м. Харкова про усунення наявних перешкоди у спілкуванні з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом встановлення графіку зустрічей дітей з їх батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , наступним чином:

- кожну другу та четверту в місяці п`ятницю та суботу - з 14:00 години п`ятниці до 19:00 години суботи за місцем фактичного проживання або перебування ОСОБА_1 без обмеження адреси прогулянок, з можливістю поїздок до родичів, в тому числі до бабусі;

-кожен день народження доньки ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного року до досягнення дитиною повноліття з 15:00 до 18:00 години без обмеження адреси прогулянок;

- кожні канікули в зимній період на менше 7 діб та в літній період на менше 30 діб для відпочинку та оздоровлення дітей на території України та за кордоном.

За повідомленням ОСОБА_1 від 25.06.2020 місце перебування останнього АДРЕСА_1 , та просив проводити побачення за вказаною адресою.

З метою перевірки виконання боржником рішення державним виконавцем 26.06.2020 здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого зустріч з дітьми не відбулась, зі слів мешканців квартири, встановлено, що боржник за вищевказаною адресою не проживає з 2017 року, про що складено відповідний акт.

Згідно інформації реєстру територіальної громади м. Харкова від 19.06.2020 ОСОБА_4 за вищевказаною адресою незареєстрована та не проживає.

30.06.2020 на електронну адресу відділу надійшла заява боржниці - ОСОБА_4 , в якій повідомлено, що остання з дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_3 . До цієї заяви додані довідки та копії паспорту боржниці щодо тимчасового проживання разом з дітьми в АДРЕСА_3 - з 28.10.2016. Також з наданих довідок вбачається, що з 09.01.2018 ОСОБА_3 відвідує центр догляду за дітьми ІП ОСОБА_5 по теперішній час. ОСОБА_2 навчається у «Середній загальноосвітній школі № 30» Муніципальної освіти міського округу Сімферополь Республіки Крим.

Згідно інформації наданої Державною прикордонною службою України, в останнє ОСОБА_4 10.12.2020 виїхала за межі України. В подальшому згідно інформації наданої Державною прикордонною службою України, дані щодо перетину Державного кордону ОСОБА_4 відсутня.

Для вирішення питання про подальший порядок та спосіб виконання рішення державним виконавцем 14.02.2022 до Дзержинського районного суду м. Харкова направлено відповідну заяву. Згідно Ухвали від 04.12.2024 р. Дзержинським районним судом щодо вирішення вищевказаного питання - відмовлено.

Державним виконавцем з метою отримання інформації про перетин кордону боржником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 разом з дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та щодо видачі документа, що дає право на виїзд з України і в`їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами (паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тощо) на ім`я боржника та на ім`я дітей 07.06.2022 до Державної прикордонної служби України направлено відповідний запит.

Відповідно до Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні № 2102-IX від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 дібСтрок дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента від 15.07.2025 №4524-IX.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до статті 602 Кодексу законів про працю України, Закону України «Про Державну службу» Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) було запроваджено дистанційну роботу на період дії воєнного стану.

Відповідно до п. 10-2 розділу III Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.

Станом на 20.09.2022 Харківська міська територіальна громада Харківського району включена до відповідного переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 (із подальшими змінами).

Отже, на території, на яку поширюється компетенція Шевченківського ВДВС у м.Харкові СМУ МЮ (м. Харків) було заборонено відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень. 22.12.2022 № 309 наказ від 25.04.2022 № 75 визнаний таким, що втратив чинність. 13.01.2023 № 14 внесено зміни до відповідного переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України.

Відповідно до постанови КМУ від 6 грудня 2022 р. № 1364 прирівнювання територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, до територій, на яких ведуться бойові дії, не застосовується до зупинення вчинення виконавчих дій, заборони відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень у випадках, установлених пунктом 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" (Абзац пункту 1 в редакції Постанови КМ № 90 від 30.01.2023). 09.01.2025 року державним виконавцем винесена постанова про відкладення проведення виконавчих дій, оскільки, 29 жовтня Верховна Рада України ухвалила закон №12151 про затвердження Указу Президента про продовження дії воєнного стану, згідно з цим законом, дія воєнного стану та загальної мобілізації продовжується на 90 діб - з 10 листопада 2024 року по 7 лютого 2025.

Згідно заяви боржника - ОСОБА_4 , встановлено що вона разом з дітьми проживає на тимчасово окупованій території України , а саме, АДРЕСА_3 . Боржниця разом з дітьми не має можливості приїхати до м. Харкова через вищевказані обставини. Керуючись статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з вище викладеними обставинами, що перешкоджають проведенню виконавчих дій, державний виконавець відкладає проведення виконавчих дій на строк до 10 робочих днів.

Також, державним виконавцем 13.01.2025 року відповідно до рішення суду про усунення наявних перешкод у спілкуванні з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом встановлення графіку зустрічей дітей з їх батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , наступним чином: - кожну другу та четверту в місяці п`ятницю та суботу - з 14:00 години п`ятниці до 19:00 години суботи за місцем фактичного проживання або перебування ОСОБА_1 без обмеження адреси прогулянок, з можливістю поїздок до родичів, в тому числі до бабусі.

З метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення та керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження» направлено вимогу до стягувача про повідомлення фактичне місце проживання стягувача - ОСОБА_1 . Оскільки, згідно заяв стягувача місце проживання зазначається адреса: АДРЕСА_2 . Станом на 04.02.2025 р Стягувачем- ОСОБА_1 відповідь не надана. (Підтвердження про надсилання додається).

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження"-виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Рішенням Дзержинського районного суду по справі №638/13599/18 визначено, що зустріч батька з дітьми має відбуватися за фактичним проживання або перебування ОСОБА_1 .

В ході здійснення виконавчого провадження, відповідно до виконавчого листа та заяв стягувача- ОСОБА_1 , які надходять до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Відділ) , встановлено, що стягувач фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно ч.3 ст.24 та ч.2 ст.64-1 Закону України "Про виконавче провадження", врахувуючи порядок виконання рішення, виконавче провадження підлягає передачі для організації примусового виконання до Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Станом на 02.12.2025 ВПНОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 638/13599/18 від 21.05.2020 Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває на виконанні у Салтівському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 07.08.2025 державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Олександрою Олексіївною винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Слід зазначити, що Конвенцією про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25.10.1980 передбачено забезпечення негайного повернення дітей, незаконно переміщених до будь-якої з Договірних держав або утримуваних у будь-якій із Договірних держав; та забезпечення того, щоб права на опіку і на доступ, передбачені законодавством однієї Договірної держави, ефективно дотримувалися в інших Договірних державах.

Механізм взаємодії органів виконавчої влади у процесі вирішення відповідно до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року питань повернення до України або з України до іноземної держави дитини, яка незаконно вивезена (переміщена) або утримується будь-якою особою (далі - дитина), та забезпечення реалізації права доступу до дитини, якщо такі дії порушують права іншої особи на опіку (піклування) над дитиною і не містять складу злочину визначає Порядок виконання на території України Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей (далі - Порядок).

Положеннями Порядку передбачено, що фізична або юридична особа, яка має право на опіку (піклування) над дитиною (далі - заявник), може звернутися до Мін`юсту або центрального органу будь-якої іншої держави, що є Стороною Конвенції (далі - іноземний центральний орган), із заявою про сприяння поверненню дитини (незалежно від напрямку її вивезення (переміщення) - з-за кордону на територію України чи з території України за кордон) та заявою про забезпечення реалізації права доступу до дитини.

З врахуванням викладеного, вирішення питання передбачених Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року можливе з урахуванням положень визначених статтею 12 цієї Конвенції.

Щодо отримання коресподенцій та зазначеної скаржником постанови: У постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем зазначалося строки виконання рішення суду та роз`яснення, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до автоматизованої системи виконавчого провадження, за адресою в мережі Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/. Тож скаржник мав можливість в режимі онлайн знайомитися із матеріалами виконавчого провадження.

Також, ОСОБА_1 неодноразово ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження які перебували на виконанні у Салтівському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та мав можливість оскаржити вищезазначену постанову до суду.

Слід зауважити, що згідно вищенаведеного скаржником пропущено строк оскарження постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження ВП НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішення можуть бути оскаржені протягом 10 днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву чи скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинен був дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Скаржник не надав Суду доказів поважності причин пропущеного строку.

А тому, факт умисне неотримання поштової кореспонденції не можуть бути розцінені Судом як поважні причини для поновлення реально пропущеного строку на оскарження.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися лише у межах встановленого строку.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом/відзивом на позов, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

При цьому ЄСПЛ у справах «Салов проти України», п. 93, «Сутяжник» проти Росії», п. 38) підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Отже, встановлення строків звернення до суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для позивача, відповідача та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) сторони судового процесу.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання відповідних документів, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Скаржник не надав суду доказів щодо об`єктивності, поважності та непереборності причини пропуску строку для подання позовної заяви.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Як вбачається, саме через несумлінне користування скаржником правами встановлених Законом України «Про виконавче провадження» скаржником пропущено строк на оскарження.

Боржник у судове засідання не з`явилася, викликалася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Скаржник у судове засідання не з`явився, 11.12.2025 подав на офіційну електронну пошту суду заяву, якою просив:

- судові засідання проводити без його участі;

- дослідити:

1) виконавче провадження НОМЕР_2, ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження НОМЕР_3, на веб-порталі Міністерства юстиції України «Автоматизована система виконавчого провадження» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7, зокрема, але не виключно за період часу з 15.06.2020 по 27.07.2023, що підтвердить моє твердження про бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни;

2) ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.12.2024 у справі 638/13599/18, ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 06.05.2025 у справі 638/13599/18, ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 20.08.2025 у справі 638/13599/18 (провадження 4-с/638/35/25), постанову Харківського апеляційного суду від 25.11.2025 у справі 638/13599/18;

- врахувати обставини, встановлені ухвалами Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.12.2024, Шевченківського районного суду м. Харкова від 06.05.2025, Шевченківського районного суду м. Харкова від 20.08.2025 та постановою Харківського апеляційного суду від 25.11.2025 у справі 638/13599/18;

- скаргу задовольнити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку.

Згідно зі статтями 55, 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно зі статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Частинами першою та третьою вказаної статті визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 13 цього ж Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, розпоряджень, внесення подання, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Забезпечення виконання судового рішення є обов`язком держави, яка повинна забезпечувати ефективні системи виконання судових рішень, а також функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалено обов`язкове судове рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили (рішення Європейського суду з прав людини «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року).

У справі «Вишняков проти України» (рішення від 24 липня 2018 року) ЄСПЛ зазначено, що відсутність механізмів добровільного виконання суттєво зменшила можливості співпраці з тим із батьків, хто чинить перешкоди. Хоча слід визнати, що перевага завжди надається добровільному виконанню. Суд зазначає, що незмінна позиція, якої часто дотримуються батьки у таких справах, може ускладнити таке добровільне виконання та зумовити у відповідних випадках необхідність застосування пропорційних примусових заходів. Однак жодні примусові заходи також не були застосовані. Державний виконавець мав право накладати штрафи та вносити подання про притягнення до кримінальної відповідальності у зв`язку з невиконанням рішення суду, але з невідомих причин не скористався цими повноваженнями. Однак жодні примусові заходи також не були застосовані. Державний виконавець мав право накладати штрафи та вносити подання про притягнення до кримінальної відповідальності у зв`язку з невиконанням рішення суду, але з невідомих причин не скористався цими повноваженнями.

Тобто, державний виконавець не вчинив всіх, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішення суду, зокрема в частині виконання вимог частини четвертої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не обов`язково є незмінними, а заперечення дітей, які мають бути належним чином враховані, не обов`язково є достатніми для подолання інтересів батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з дитиною. Зокрема, право дитини висловлювати свої власні погляди не повинно тлумачитися як надання безумовного права вето дітям без будь-яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів. Такі інтереси зазвичай передбачають, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може шкодити його здоров`ю та розвитку (рішення у справі «А.В. проти Словенії» від 09 квітня 2019 року).

Захист прав дитини гарантовано статтями 3, 12, 16 Конвенції ООН Про права дитини 1989 року.

Отже, будь-який сімейний спір стосовно дитини дійсно має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

У рішенні від 07 жовтня 2021 року у справі «Вихованок проти України» (заява № 12962/19) ЄСПЛ зазначив, що під час здійснення виконавчого провадження вжиті державними виконавцями заходи по суті зводилися лише до повідомлення про неуспішні спроби провести побачення та відмову дитини бачитися із заявником.

Отже, державним виконавцем не виконані обов`язки з виконання судового рішення та не вжиті всі можливі й необхідні заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень для належного виконання судового рішення.

Протилежного державним виконавцем не наведено та не надано доказів.

Отже, на підставі викладеного, суд вважає, що постанова державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни від 25 червня 2021 року про відкладення виконавчих дій є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо посилання ОСОБА_6 у відзиві, що 07.08.2025 державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Олександрою Олексіївною винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, суд зазначає наступне, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, отже, скаржником отримано відзив ОСОБА_6 , про що свідчить додаток до відзиву, натомість наполягав на розгляді скарги, поданої 04.08.2023.

За приписами пункту а) частини 1 статті 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Нормою частини 1 статті 449 ЦПК визначено, що скаргу може бути подано до суду:

- у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

- у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Частиною другою статті 449 ЦПК України визначено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (частина статті в редакція на час звернення зі скаргою).

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 04 лютого 2022 року у справі № 925/308/13-г вказано, що: «п.9.8. За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», суд доходить висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

В обґрунтування поважності причин пропущення десятиденного строку звернення до суду, скаржника зазначає, що про оскаржувану постанову дізнався 24.07.2023, під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, що не підтверджується відповідними письмовими доказами, натомість і спростувати твердження заявника у суду підстав немає.

ОСОБА_6 у відзиві вказала, що у постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем зазначалося строки виконання рішення суду та роз`яснення, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до автоматизованої системи виконавчого провадження, за адресою в мережі Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/. Тож скаржник мав можливість в режимі онлайн знайомитися із матеріалами виконавчого провадження, натомість доказів того, що скаржник отримував постанову про відкриття виконавчого провадження і мав можливість ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження за адресою в мережі Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/, суду не надано.

Отже, строк на звернення до суду із скаргою на думку суду пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Імперативним приписом частини 2 статті 449 ЦПК України закріплено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина 1 статті 127 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 1, 10, 18, 32, 33 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-452 ЦПК України суд,-

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни від 25 червня 2021 року про відкладення проведення виконавчих дій - задовольнити.

Поновити строк оскарження постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни від 25 червня 2021 року.

Постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадник Світлани Олексіївни від 25 червня 2021 року про відкладення проведення виконавчих дій - визнати протиправною та скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д.М.Цвіра