Справа № 139/905/25
Провадження № 2-о/139/59/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення заяви без руху

09 січня 2026 року селище Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Ліщина Т.П., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

У С Т А Н О В И В:

29.12.2025 до суду надійшла дана заява з доданими до неї матеріалами, у якій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт батьківства відносно неї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ознайомившись з заявою та доданими до неї матеріалами, суддя приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає усім вимогам, передбаченим Цивільним процесуальним кодексом України (у тексті - ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження , позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

Позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді (ч. 1 ст. 184 ЦПК України).

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 7 ст. 19 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч. 1 ст. 316 ЦПК України).

ОСОБА_1 до суду подано позовну заяву, при тому, що справи окремого провадження - це вид непозовного провадження, яке судом розглядається за заявою фізичної особи.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

З огляду на те, що ЦПК України не врегульовано питання залишення без руху заяв в порядку окремого провадження, у даному випадку підлягають застосуванню загальні норми цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 6 ст. 175 ЦПК України передбачено, що у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) сторін - фізичних осіб, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

У поданій ОСОБА_1 до суду позовній заяві не вказані: поштовий індекс, повна адреса проживання; реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта; номер телефону та адреса електронної пошти; відомості про наявність або відсутність в неї та інших учасників справи електронного кабінету.

Відповідно до абзацу 1 ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, залучення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав. Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Але на відміну від заявника ці особи самі не звертаються до суду із заявою, а вступають у вже розпочатий процес з власної ініціативи або залучаються до участі у справі судом. Заінтересованими особами можуть бути визнані фізичні чи юридичні особи, у яких виникнуть права чи обов`язки у випадку задоволення заяви.

Нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено права суду за власною ініціативою залучати до участі у справі заінтересованих осіб. Таку позицію висловив Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 07.04.2020 у справі № 638/4/19 (провадження № 61-18132св19).

У той же час, згідно з ч. 1 ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Здійсненим судом пошуком у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не знайдено юридичної особи «ДРАЦС Мурованокуриловецького управління юстиції, Вінницька обл.».

Згідно з положеннями п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

У зв`язку з цим заявнику необхідно правильно визначити і зазначити у заяві інформацію про заінтересовану особу - орган державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

ОСОБА_1 в заяві не зазначено, з якою метою вона просить суд встановити факт батьківства. Також заявник, крім семи світлин, не надала суду інших доказів на підтвердження факту, який вона просить встановити. Доказами у даній категорії справ може бути підтвердження факту спільного проживання батька, матері дитини з особою, щодо якої просять встановити батьківство, з дитиною, відносно якої просять його встановити, ведення ними спільного господарства до народження дитини або її спільне виховання та/чи утримання, визнання особою батьківства (довідка про склад сім`ї, витяги з погосподарських та/або домових книг, особисті листи, рішення судів в інших справах щодо зазначених осіб тощо).

У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи.

Частиною 1 ст. 130 Сімейного кодексу України (у тексті - СК України) передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу, згідно з якою, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, згідно з якою позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

ОСОБА_1 до матеріалів заяви не долучила повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дитини, у якому вказана правова підстава зазначення відомостей про батька дитини, як і не подала обґрунтованого клопотання про його витребування судом.

Крім того, у випадку ухвалення судом рішення про визнання батьківства, в актовий запис про народження та Державний реєстр актів цивільного стану громадян необхідно внести зміни, проте в прохальній частині заяви не зазначено про зобов`язання компетентного органу державної реєстрації актів цивільного стану зробити відповідні зміни.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про призначення «судово-генетичної (ДНК)» експертизи, суд зазначає наступне.

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (ч. 1 ст. 103 ЦПК України).

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч. 1 ст. 104 ЦПК України).

Матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати. Призначений судом експерт не має права спілкуватися з учасниками судового процесу поза межами судового засідання, крім випадків вчинення інших дій, безпосередньо пов`язаних із проведенням експертизи. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів (ч. ч. 1 - 3 ст. 107 ЦПК України).

У заяві не зазначено, які матеріали, необхідні для проведення експертизи, суд має надати експерту, у кого він їх повинен отримати, як і не заявлено клопотання про їх витребування судом. Також не зазначено питання, з яких експерт має надати суду висновок.

Вирішуючи питання про прийняття до розгляду заяви і відкриття провадження у справі про встановлення факту, що має юридичне значення суд враховує, що така заява повинна відповідати вимогам та правилам щодо її змісту та форми, передбаченим ст. ст. 175, 177, 318 ЦПК України. Встановивши, що заява подана без їх додержання, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків (ч. 9 ст. 10, ч. 1 ст. 185 ЦПК України).

Враховуючи наведене, суд залишає заяву без руху для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 258 - 261, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства залишити без руху.

Надати заявникові строк сім днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків заяви.

Якщо заявник усуне недоліки, вказані у цій ухвалі, заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявникові.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена та підписана суддею 09 січня 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Тарас ЛІЩИНА