Справа № 438/10/26
Номер провадження 2-к/438/1/2026
УХВАЛА

08 січня 2026 року м. Борислав

Суддя Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В., розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_1 про визнання і виконання вироку іноземного суду відносно ОСОБА_2 ,

встановив:

Суддя Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В., розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_1 про визнання і виконання вироку іноземного суду відносно ОСОБА_2 ,

встановив:

До Бориславського міського суду Львівської області надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання і виконання вироку іноземного суду відносно ОСОБА_2 .

На підставі протоколу автоматизовано розподілу судової справи між суддями матеріали клопотання передані судді Дудар О.В.

Клопотання мотивовано тим, що Районним кримінальним судом у Жешуві, Х кримінальний відділ (Республіка Польща) від 28 листопада 2024 року відповідно до статті 67 § 3 КК у поєднанні з статтею 4 § 1 КК зобов`язано виплатити ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 2000 злотих як компенсацію.

На підставі викладеного, заявник просить суд визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України вищевказаного вироку.

Дослідивши вказане клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 462 ЦПК України визначено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно зі статтею 465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником). Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України.

Часиною 1 статті 466 ЦПК України встановлено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, яка подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Відповідно до частини 2 статті 466 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

24 травня 1993 року між Україною та Республікою Польща підписано Договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікований Верховною Радою України постановою від 4 лютого 1994 року. Договір набрав чинності 14 серпня 1994 року (далі Договір).

Згідно з пунктом 1 статті 49 Договору за умов, передбачених цим Договором, Договірні Сторони визнають і виконують на своїй території рішення, винесені на території іншої Договірної Сторони, зокрема і рішення судів з кримінальних справ в частині, що стосується відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Статтею 50 вказаного Договору визначено, що рішення, зазначені в статті 49, підлягають визнанню і виконанню на території іншої Договірної Сторони, якщо:

1) згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення було винесене, воно набрало законної сили і підлягає виконанню, а в справах, що стосуються аліментних зобов`язань, також рішення, що не набрали законної сили, але підлягають виконанню;

2) суд, який виніс рішення, був компетентним на підставі цього Договору, а в випадку відсутності такого врегулювання в Договорі - на підставі законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане;

3) сторона не була позбавлена можливості захисту своїх прав, а у випадку обмеженої процесуальної здатності - належного представництва, а зокрема, сторона, яка не прийняла участі в розгляді справи, отримала виклик в судове засідання своєчасно і належним чином;

4) справа між тими самими сторонами не була вже вирішена з винесенням рішення судом тієї Договірної Сторони, на території якої рішення судом тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане, і якщо між тими самими сторонами не була раніше порушена справа в суді тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане;

5) рішення органу третьої держави між тими самими сторонами і в тій самій справі не було вже визнане або виконане на території тієї Договірної Сторони, де рішення має бути визнане і виконане;

6) при винесенні рішення застосовано законодавство відповідно з цим Договором, а у випадку відсутності такого врегулювання у Договорі - на підставі законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане.

Статтею 51 Договору передбачено, що клопотання про визнання і виконання рішення може бути подане безпосередньо до відповідного суду тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане, або також за посередництвом суду, який розглядав справу в першій інстанції.

Частина 2 статті 51 Договору визначає перелік документів, які необхідно додатки до клопотання:

1) рішення або його завірену копію разом з підтвердженням, що рішення набрало законної сили і підлягає виконанню, а в справах, що стосуються аліментних зобов`язань, якщо рішення не набрало законної сили, разом з підтвердженням, що воно підлягає виконанню, якщо це не витікає з самого рішення;

2) документ, який підтверджує, що сторона, відносно якої винесене рішення і яка не приймала участь у розгляді справи, отримала виклик у судове засідання своєчасно і належним чином, згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення було винесене; а в випадку обмеженої процесуальної здатності сторони - документ, який підтверджує, що та сторона була представлена належним чином;

3) завірений переклад клопотання, а також документів, зазначених в підпунктах 1-2, на мову тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане.

Подане ОСОБА_1 клопотання про визнання і виконання рішення іноземного суду не відповідає вимогам частини 2 статті 466 ЦПК України, оскільки до клопотання не додано визначений міжнародним договором, що регулює відносини між Україною та Республікою Польща, перелік усіх необхідних документів, що мають додаватися до клопотання, а саме: документу щодо набрання даним вироком законної сили, у той час як в його копії, що міститься в матеріалах клопотання, відповідна інформація не зазначена; завіреної належним чином копії вироку від 28 листопада 2024 року та його (долучено лише його копію та копію перекладу з польської мови, які належним чином не завірені).

Крім того, звертаючись до суду з зазначеним вище клопотанням, заявник не надала документу, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи як того вимагає стаття 466 ЦПК України та пункт 3 частини 2 статті 51 Договору.

Згідно з частиною 4 статті 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що клопотання підлягає залишенню без розгляду та поверненню разом з доданими до нього документами особі, яка його подала.

Керуючись статтями 258, 260, 353, 465, 466 ЦПК України, суд -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання і виконання вироку іноземного суду відносно ОСОБА_2 - залишити без розгляду та разом із доданими до нього документами повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що залишення клопотання без розгляду не перешкоджає повторному зверненню після усунення обставин, що слугували підставою для залишення клопотання без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олена ДУДАР