УХВАЛА

12 січня 2026 року

м. Київ

справа № 216/5508/20

провадження № 61-16109ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року

у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до російської федерації (далі - рф) про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з рф на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок збройної агресії рф проти України в розмірі 13 238 000,00 грн, моральної шкоди в розмірі 1 300 000,00 грн, та судові витрати в розмірі 5 000,00 грн, а всього: 14 534 000,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження у вищевказаній справі, в якій просить замінити її як стягувача на правонаступника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні

№ НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 216/5508/20 про стягнення з рф на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 13 238 000,00 грн, моральної шкоди розмірі 1 300 000,00 грн, та 5 000,00 грн судових витрат.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2025 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року, заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником залишено без задоволення.

Залишаючи заяву без задоволення суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що заявником належним чином не підтверджено правонаступництво у цій справі, оскільки перехід права вимоги не здійснено на підставі підтверджених документів.

12 грудня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року (надійшла до суду 22 грудня 2025 року), у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Касаційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального та процесуального права.

Вказує, що 16 вересня 2025 року було закінчено розгляд справи у суді першої інстанції, однак проголошення судового рішення не відбулося.

Зазначає, що 22 вересня 2025 року ОСОБА_2 у приміщенні суду повідомили, що на 23 вересня 2025 року призначено судове засідання.

Також, посилається на те, що до розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження долучено договір уступки вимоги № 24/08 від 12 вересня 2025 року, свідоцтво адвоката Зайки П. К., ордер про надання правничої допомоги

від 15 вересня 2025 року та копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що нівелює висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23 грудня 2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Кузьменком О. С. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа від 23 червня 2021 року № 216/5508/20 за рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року про стягнення з рф на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок збройної агресії рф проти України, у розмірі 13 238 000,00 грн, моральної шкоди в розмірі 1 300 000,00 грн та судові витрати в розмірі 5 000,00 грн, а всього: 14 534 000,00 грн.

16 вересня 2025 року до суду першої інстанції адвокатом Зайкою П. К., який діє

в інтересах ОСОБА_1 , з метою підтвердження факту вибуття особи

з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи, надано договір уступки права вимоги № 24/08 від 12 вересня 2025 року, укладений між ОСОБА_1 , в особі адвоката Зайки П. К., що діє на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю серія ДП № 4330 від 07 червня 2019 року, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області

від 04 червня 2019 року № 116, з одного боку, та ОСОБА_2 , згідно умов якого, стягувач передає (відступає) новому стягувачу безоплатно, а новий стягувач набуває належного стягувачу права грошової вимоги до рф, які виникли у стягувача на підставі рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року у справі № 216/5508/20, яке набрало законної сили 18 червня 2021 року.

Вказаний договір підписаний адвокатом Зайкою П. К., який діяв від імені

ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 12 вересня 2025 року.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, виконання яких є складовою права на справедливий суд та ефективний захист прав сторони у справі, що передбачені статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони,

а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України,

є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи

у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас, відповідно до статті 55 ЦПК України заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини першої, третьої статті 237 ЦУ Країни представництвом

є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Статтею 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» закріплені підстави для здійснення адвокатської діяльності

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правничої допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача

у виконавчому провадженні, суди попередніх інстанцій виходили з того, що заявником не надано доказів наявності у адвоката Зайки П. К. належних прав та повноважень представляти інтереси стягувача ОСОБА_1 під час укладення договору уступки вимоги № 24/08 від 12 вересня 2025 року.

Суди посилалися на те, що відповідно копії ордеру серії АЕ № 1424877 від 15 вересня 2025 року підтверджено, що ОСОБА_1 уповноважує адвоката Зайку П. К. на підставі договору про надання правничої допомоги № 99 від 03 серпня 2025 року

у Центрально-Міському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Натомість, заявником на підтвердження повноважень адвоката Зайки П. К. на укладення Договору уступки права вимоги № 24/08 від 12 вересня 2025 року від імені ОСОБА_1 , надано лише копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю серія ДП № 4330 від 07 червня 2019 року, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області від 04 червня 2019 року № 116.

Верховний Суд погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанції, що заявником не надано доказів того, що адвокат Зайка П. К. міг укладати від її імені договір уступки права вимоги.

До касаційної скарги ОСОБА_1 додала копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 03 серпня 2025 року № 99.

Однак, при дослідженні вказаного договору встановлено, що в ньому відсутні посилання на те, що адвокат Зайка П. К. має права укладати будь-які договори від імені ОСОБА_1 .

Стосовно посилання заявника на те, що в судовому засіданні 16 вересня 2025 року було проголошено про закінчення судового розгляду, і що проголошення судового рішення не відбулося, встановлено наступне.

Суд апеляційної інстанції встановив, що згідно протоколу судового засідання

№ 5122439 від 16 вересня 2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, учасникам справи повідомлено, що рішення буде оголошено 19 вересня 2025 року об 11.00 год.

Згідно довідки секретаря судового засідання Смолдирева М. Є. від 23 вересня

2025 року у зв`язку з неявкою учасників судового процесу, судове засідання 23 вересня 2025 року об 11-30 годині у справі № 216/5508/20 проводилося в порядку частини другої статті 247 ЦПК України за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

Враховуючи те, що проголошення судового рішення відбулося в межах десятиденного строку з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції були порушення норми процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги, які є аналогічними тим, що були викладені

в апеляційній скарзі і їм дана належна правова оцінка, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а є лише незгодою заявника з їх змістом та зводяться до власного тлумачення норм матеріального права.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про відшкодування шкоди відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк