Ухвала

Іменем України

07 січня 2026 року

м. Київ

справа № 153/726/25

провадження № 61-16391ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути на його користь за рахунок коштів бюджету Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області 23 000 000 000 грн компенсації моральної шкоди, спричиненої протиправними діями та протиправною бездіяльністю Ямпільської міської ради.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі № 120/14037/24 визнано протиправною бездіяльність Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області щодо неналежного розгляду запиту на інформацію ОСОБА_1 від 31 липня 2024 року за № 46-запит/02-08 в частині поставлених питань №№ 1), 2), 3). Рішеннями Вінницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2024 року № 120/17248/23, від 12 лютого 2024 року № 120/84/24, від 11 квітня 2024 року № 120/1262/24, від 25 липня 2024 року № 120/6625/24, від 23 грудня 2024 року № 120/12420/24 визнано протиправними дії, протиправною бездіяльність Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, що полягає у порушенні та невиконанні законодавства про доступ до публічної інформації та у порушенні прав ОСОБА_1 на отримання запитуваної інформації, права на доступ до публічної інформації. Зазначені вище рішення Вінницького окружного адміністративного суду вказують на систематичні порушення відповідачем законодавства України та його прав та інтересів. Постановою Вінницького апеляційного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 153/1775/24 стягнуто з Ямпільської міської ради на його користь моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн. Підставою відшкодування моральної шкоди були встановлені судом факти протиправних дій та бездіяльності з боку Ямпільської міської ради, про що свідчать вищенаведені рішення Вінницького окружного адміністративного суду. Позивач зазначив, що протиправними діями Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, які були визнані судом, неодноразово (систематично) порушено його права, закріплені Конституцією та законами України, принижено його честь та гідність. Вважає, що протиправними діями відповідача йому завдано моральної шкоди. Незаконні дії Ямпільської міської ради привели до порушення його фундаментального права на правомірну, добросовісну та кваліфіковану діяльність працівників органів місцевого самоврядування та права споживача державної послуги у вигляді доброякісної послуги від посадової особи чи органу влади, і ці незаконні дії встановлені та підтверджені рішеннями суду.

Моральна шкода, завдана йому незаконними діями місцевої влади полягає у порушенні його прав, у марнуванні його дорогоцінного часу, з якого складається його життя, часу який він змушений був витрачати на захист своїх прав, на неодноразове оскарження у суді незаконних дій і таким чином, зобов`язати орган місцевого самоврядування діяти виключно у рамках Законів і Конституції України, у моральних стражданнях, хвилюваннях, які він зазнав під впливом цих протиправних дій. Для відновлення свого права, він був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змушений вивчати законодавчу базу, щоб відновити свої права, які порушувались відповідачем систематично. Порушення його прав та необхідність вжиття заходів для їх захисту він сприйняв та сприймає, як зверхнє ставлення до нього, як до людини, відчув та відчуває себе приниженим, морально подавленим. Безвідповідальність та безкарність посадових осіб Ямпільської міської ради, які ігнорують закони та його права, свідчать про моральне та психологічне знущання над ним, а неефективна та неправомірна діяльність посадових осіб привела до глибоких моральних переживань, до глибокого відчуття несправедливості, розчарування та розцінюється ним, як приховане моральне знущання та є приниженням його честі та гідності. На підставі цього вважає, що заявлена ним моральна шкода у розмірі 23 000 000 000 грн буде справедливим та адекватним відшкодуванням його моральних страждань за фактом порушення його права.

Ямпільський районний суд Вінницької області рішенням від 28 серпня 2025 року в задоволені позову відмовив.

Вінницький апеляційний суд постановою від 22 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2025 року - без змін.

Рішення судів мотивовані тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що в силу вимог статті 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком позивача.

26 грудня 2025 року ОСОБА_1 на електронну адресу Верховного Суду подав скріплену електронним цифровим підписом касаційну скаргу на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти справедливе рішення.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, оскільки протиправними діями Ямпільської міської ради порушено його невід`ємні цивільні права, принижено честь та гідність. Судами не враховано практику ЄСПЛ як джерело права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень.

Також, ОСОБА_1 посилається на те, що суди попередніх інстанцій проігнорували та не застосували правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 15 серпня 2019 року у справі № 823/782/16, від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17, від 24 березня 2020 року у справі № 818/607/17.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Матеріали касаційної скарги, зміст оскаржуваних судових рішень свідчать про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень чи їх невідповідності висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі.

Такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на таке.

Судами встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі № 120/14037/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Ямпільської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Ямпільської міської ради щодо неналежного розгляду запиту на інформацію ОСОБА_1 від 31 липня 2024 року за № 46-запит/02-08 в частині поставлених питань № 1), 2), 3). Зобов`язано Ямпільську міську раду повторно розглянути запит на інформацію ОСОБА_1 , який зареєстрований 31 липня 2024 року за № 46-запит/02-08 в частині поставлених питань № 1), 2), 3). В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення виконано 13 березня 2025 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Аналіз положень статті 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Відповідно до частини шостої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно з статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1173 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1173 ЦК України.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає у тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 зазначено, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що в силу вимог статті 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком позивача, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили із недоведеності позовних вимог, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння йому моральної шкоди відповідачем, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і діями відповідача та вини відповідача в її заподіянні.

Згідно зі статтею 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати обставини та надавати оцінку доказам у справі.

Суд звертає увагу, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, а суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц). При цьому порушень порядку надання та отримання доказів судом не встановлено, оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій.

Посилання заявника на постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 823/782/16, від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17, від 24 березня 2020 року у справі № 818/607/17 є безпідставними, оскільки предмет та підстави позову у зазначених справах та у цій справі не є тотожними.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи, що касаційна скарга подана на підставі пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, тоді як Верховний Суд уже викладав висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, тому колегія судів дійшла висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті касаційного провадження у цій справі.

У зв`язку із відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов