Справа №464/6946/25
пр № 2/464/638/26
У Х В А Л А

12 січня 2026 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова у складі судді Тімченко О.В., розглянувши цивільну справу за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,

у с т а н о в и в :

Позивач у письмовій формі звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовною заявою в порядку цивільного судочинства, в якій просить стягнути з відповідача 363 486,45 грн, з яких: 197 873,68 грн безпідставно збережені кошти; 138 924,22 грн інфляційні втрати; 26 688,55 грн 3% річних.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено суддю Тімченко О.В.

Суддя ухвалою від 13 жовтня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у зв`язку визнання справи незначної складності малозначною.

Заперечень проти письмового провадження, визначеного ухвалою суду про відкриття провадження, до суду не надходило, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису у такому випадку не здійснюється.

Адвокатом Гук О.О. від імені та в інтересах відповідача подано відзив, в якому просить у задоволенні позову відмовити, зокрема, за неналежністю відповідача, адже спір стосується діяльності відповідача як фізичної особи підприємця, у зв`язку із чим підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Надалі позивачем подано відповідь на відзив з покликанням, зокрема, щодо належності відповідача.

Надалі відповідачем подано заперечення, відповідь на додаткові пояснення, а позивачем додаткові пояснення, в яких послідовно підтримано наведені вище аргументи.

Документи подано в електронному кабінеті з доказами надіслання іншій стороні.

Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.19 ЦПК України (справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У постанові Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі № 367/4695/20 сформульовано правову позицію про те, що предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції. Критеріями розмежування розгляду справ у порядку цивільного чи господарського судочинства є як суб`єктний склад сторін спору, так і характер спірних правовідносин.

Як регламентовано ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, інші справи у спорах між юридичними особами, які здійснюють господарську діяльність, та/або фізичними особами підприємцями. Для цілей цього Кодексу господарською діяльністю є діяльність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (ч.1 ст.50 ЦК України).

Верховний Суд у постановах від 03 липня 2019 року у справі № 916/1261/18, 09 серпня 2023 року у справі № 447/2883/21 виснував, що фізична особа, яка виявила бажання реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання.

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

У силу положень ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у чинній редакції на час виникнення спірних правовідносин) замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Надалі Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» з 01 січня 2020 року виключено згадану ст.40 про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань та заявлено вимоги про стягнення коштів на підставі ст.1212 ЦК України зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач з 04 липня 2000 року зареєстрований як фізична особа підприємець.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 26 липня 2016 року за № 606 затверджено містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на будівництво фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 гаражів та складських приміщень на АДРЕСА_1 зі знесенням існуючої споруди.

Повідомлення про початок виконання будівельних робіт у 2017 році подане замовником фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 .

Беручи уваги викладене, що як за суб`єктним складом, так і виходячи зі змісту спірних правовідносин, між сторонами виник спір щодо здійснення господарської діяльності, справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Внесення у Реєстр будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва відповідача як фізичної особи суперечить як рішенню виконавчого комітету Львівської міської ради, так і повідомленню про початок виконання будівельних робіт, відповідно не впливає на правовідносини і не може виступати єдиним доказом підтвердження юрисдикції. З наведених підстав суд відхиляє твердження позивача.

Суд ураховує позицію Верховного Суду у постанові від 31 липня 2023 року у справі № 335/8285/22, за якою закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Виходячи із приписів з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи, що заявлені вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів підлягають розгляду у порядку господарського судочинства слід закрити провадження у цивільній справі.

Доводи відповідача щодо відмови у позові з підстав неналежності відповідача не ґрунтується на вимогах закону та суперечить релевантній практиці Верховного Суду, викладеній у постанові від 09 серпня 2023 року у справі № 447/2883/21.

Відомості, які б беззастережно спростовували викладений вище висновок суду, відсутні, а інші доводи не впливають на таке вирішення справи.

Дотримання правил судової процедури не є порушенням права на справедливий суд, адже у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

За відсутності відповідного клопотання питання повернення сплаченої суми судового збору, як це передбачено ст.7 Закону України «Про судовий збір», не вирішується.

Керуючись ст.ст.257-260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі.

Роз`яснити позивачу право звернення з аналогічними вимогами у порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано 12 січня 2026 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО