Справа № 953/6127/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

судді Єфіменко Н.В.,

за участі секретаря Лущан В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» про визнання таким, що не підлягає виконанню судовий наказ від 30.06.2025, виданий Київським районним судом м. Харкова,

встановив:

30 червня 2025 року Київським районним судом м. Харкова виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 1 040,84 грн., витрат зі сплати судового збору у розмірі 302,80 грн.

29.08.2025 вищезазначений судовий наказ набрав законної сили.

01.09.2025 стягувачем подана заява про визнання таким, що не підлягає виконанню судовий наказ від 30.06.2025, виданий Київським районним судом м. Харкова, за добровільної сплати боржником заборгованості.

До судового засідання стягувач, боржник, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Стягувач розгляд справи просив здійснювати за своєї відсутності. Боржник причину неявку не сповістив.

Згідно ч.3 ст.432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності боржника та стягувача.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає:

Відповідно до положень ст.124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Приписами ч.1 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, що визначено ч.2 ст.432 ЦПК України.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов, як підстава для їх виконання.

Органи виконавчої служби під час виконання рішень вчиняють дії згідно із змістом резолютивної частини рішення, яке зазначається у виконавчому листі, результатом цього має бути досягнення правового ефекту - фактичне виконання зазначеного у виконавчому листі рішення.

Однією з підставою закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, що передбачено п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Іншою підставою закінчення виконавчого провадження є визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, про визначено п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Сукупний аналіз ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.432 ЦПК України свідчить про те, що добровільне виконання боржником зобов`язань за судовим рішення поза межами процедури примусового виконання рішення органами виконавчої служби є підставою для застосування механізму ст.432 ЦПК України, а фактичне виконання рішення на стадії примусового виконання за відкритим виконавчим провадження, що позбавляє таке виконання ознак добровільності, є підставою для закінчення провадження за ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 755/15479/14-ц.

Отже, з вказаної норми права вбачається, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, законодавець пов`язує лише з тим, що виконавчий лист було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково, у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з таких обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 ЦК України).

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник вказувала на відсутність обов`язку виконати судове рішення, за добровільної сплати боржником заборгованості.

30.06.2025 Київським районним судом м. Харкова виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 1 040,84 грн., витрат зі сплати судового збору у розмірі 302,80 грн.

У липні 2025 року боржником повністю сплачена заборгованість, що підтверджується довідкою про фінансовий стан боржника.

29.08.2025 вищезазначений судовий наказ набрав законної сили.

Отже, за судовим наказом від 30.06.2025, виданим Київським районним судом м. Харкова у справі №953/6127/25 стягнення уже відбулось, повністю та у добровільному порядку, а відтак, обов`язок виконувати судовий наказ відсутній.

За таких обставин, суд дійшов висновку про визнання судового наказу від 30.06.2025, виданого Київським районним судом м. Харкова у справі №953/6127/25, таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. 173, ч.2 ст.432 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» про визнання таким, що не підлягає виконанню судовий наказ від 30.06.2025, виданий Київським районним судом м. Харкова, - задовольнити.

Судовий наказ від 30.06.2025, виданий Київським районним судом у справі №953/6127/25, - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя Н.В. Єфіменко