Провадження № 2-з/591/2/26
У Х В А Л А

13 січня 2026 року

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Ніколаєнко О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану у справі №591/14870/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Мазна Ганна Іванівна про встановлення режиму спільного проживання як чоловіка та жінки, визнання недійсним договору дарування та поділ майна ,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває зазначена справа. Позивач просить:

1) встановити факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період часу з 01.03.2012 по 01.12.2025;

2) визнати недійсним договір дарування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , від 15.06.2018 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Мазною Ганною Михайлівною, серія та номер 1395;

3) визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку під кадастровим номером :08:058:0001, цільовим використанням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, загальною площею 0.0621 га;

4) в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , 1/2 частку земельної ділянки під кадастровим номером :08:058:0001, цільовим використанням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, загальною площею 0.0621 га, іншу 1/2 частку вказаного нерухомого майна залишити у власності ОСОБА_2 .

До подання зазначеного позову позивачем було подано заяву про його забезпечення, яка ухвалою суду від 29.12.2026 була задоволена: було заборонено відчуження:

- житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянки під кадастровим номером :08:058:0001, цільовим використанням дія будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, загальною площею 0.0621 га.

- житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

09.01.2026 позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони виселення позивачки з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Заява мотивована тим, що позивачка з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2012 року, разом придбали будинок по АДРЕСА_1 , зробили в ньому ремонт. Покупцем будинку у договорі купівлі продажу був відповідач. Позивачка разом із сином була зареєстрована у будинку. Останнім часом сіж сторонами почали виникати сварки. Відповідач повідомив, що позивачка не має права на будинок, оскільки він належить його матері на підставі договору дарування від 15.06.2018. Після цьогго відповідач зняв з реєстрації позивачку та її сина. Відповідач, отримавшщи інформацію про відкриття провадження у справі, перешкоджає проживанню у будинку позивачки та вимагає переїзду з нього. Міняє замки, пошкоджує опалювальний котел, випускає з ланцюгу собаку, вчиняє фізичний та моральний тиск. Працівники поліції, які приїжджають на виклик позивачки також вимагають її виселення. Зазначає, що має право на житло. Враховуючи, що за майбутнім рішенням можливо набуде у власність житловий будинок, її виселення з будинку є передчасним. Зважаючи, що в неї відсутнє інше житло, а відповідачі заперечують її право на проживання у житловому приміщенні, є нагальна необхідність до винесення рішення по справі забезпечити право позивачки на проживання в житловому примізенні по АДРЕСА_1 , де вона була зареєстрована як член сім`ї, де наявні її особисті речі.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлення обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, заходи забезпечення позову застосовуються судом у випадку наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Предметом позову у даній справі є встановлення факту спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування нерухомого майна та визнання за позивачкою права власності на нерухоме майно, у тому числі на половину будинку по АДРЕСА_1 .

Звертаючись із вказаною заявою, позивачка не обгрунтувала, яким чином не забезпечення позову саме у такий спосіб може ускладнити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення у даній справі у разі забезпечення позову. На переконання суду заходи забезпечення позову, які позивачка просить застосувати, не співвідносяться із предметом позову у даній справі, безпосередньо не впливають на можливість виконання рішення щодо визнання права власності в майбутньому, а відтак, не є співмірними із заявленими вимогами.

Суд зауважує, що забезпечення позову не може бути використане як інструмент для встановлення порядку користування майном, щодо права власності на яке наявний спір. Враховуючи, що ухвалою суду від 29.12.2026 вже було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження нерухомого майна, інтереси позивачки щодо збереження об`єкта нерухомості від передачі третім особам вже є захищеними.

Керуючись ст. 149,150 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони виселення з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя О.О. Ніколаєнко