УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року

м. Київ

справа № 526/881/25

провадження № 61-16ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Крата В. І., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року про повернення апеляційної скарги у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Гадячгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У 2025 році ПрАТ «Гадячгаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 26 748,36 грн.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 15 серпня 2025 року позовні вимоги задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Гадячгаз» заборгованість за договором про реструктуризацію заборгованості від 13 вересня 2024 року в сумі 26 748,36 грн.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 15 серпня 2025 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для сплати судового збору та подання апеляційної скарги, що відповідає частині другій статті 359 ЦПК України, та її копії відповідно до кількості учасників справи. Надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали. Роз`яснено, що у разі невиконання вимог даної ухвали у визначений строк апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 15 серпня 2025 року повернуто.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що в заяві, що надійшла до Полтавського апеляційного суду 11 листопада 2025 року, ОСОБА_1 не усунув вказані недоліки, апеляційну скаргу, що відповідає вимогам частини другої статті 356 ЦПК України, не надав. ОСОБА_1 додав квитанцію від 16 липня 2025 року «поповнення картки іншого банку», де зазначено, що платник ОСОБА_1 перерахував отримувачу ОСОБА_2 кошти у розмірі 3 000,76 грн, комісія банку 61,24 грн. Вказаний переказ не є підтвердженням сплати судового збору, автоматизованою системою документообігу суду КП Д-3 він не поєднується як зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України. Оскільки у відведений судом строк, станом на 17 листопада 2025 року, недоліки апеляційної скарги не усунуто, апеляційна скарга повернута заявнику.

Апеляційний суд роз`яснив заявникові, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення. Також роз`яснено ОСОБА_1 право звернутися до Гадяцького бюро правової допомоги, що знаходиться за адресою: м. Гадяч, вул. Шевченка, 5, тел. 0 800 213 103; (05354) 3 25 05, з метою отримання відповідно безоплатної правової допомоги.

26 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що заявник жодних угод про реструктуризацію боргу щодо стягнення заборгованості з ПАТ «Гадячгаз» не укладав, і втручання у роботу лічильника не здійснював. ПАТ «Гадячгаз» поставив підпис на документі, який заявнику не належить.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись із легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Тлумачення частини другої статті 121, статті 185, статті 357 ЦПК України свідчить, що якщо особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки скарги в строк, наданий судом, скарга вважається неподаною та повертається (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2023 року в справі № 524/11220/21).

Оскільки у встановлений судом строк особою, яка подала апеляційну скаргу, не виконана ухвала Полтавського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху, ОСОБА_1 не усунув недоліки апеляційної скарги щодо сплати судового збору та апеляційну скаргу, що відповідає вимогам частини другої статті 356 ЦПК України, не надав, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про її повернення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року у справі № 526/881/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

В. І. Крат

П. І. Пархоменко