ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1994/26 Справа № 215/4877/24 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Кривий Ріг

справа № 215/4877/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2025 року, яке ухвалено суддею Коноваленком М. І. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 18 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2024 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнення солідарно заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що КПТМ «Криворіжтепломережа», засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, створене з метою отримання прибутку в результаті діяльності з виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії споживачам м. Кривого Рогу для потреби опалення та гарячого водопостачання.

КПТМ «Криворіжтепломережа», відповідно до приписів Закону України «Про природні монополії», відноситься до суб`єктів природної монополії. Як монополіст такої природної монополії, згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», позивач не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності можливостей на приєднання споживача до теплової енергії.

На виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 .

Так як будинок АДРЕСА_2 є багатоповерховим, опалення до квартири АДРЕСА_3 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, це свідчить про те, що відповідач отримує теплову енергію.

Доказами подачі теплової енергії до будинку є акти про подачу теплоносія та про його відключення, копії яких позивачем додано до позовної заяви.

При цьому, докази, які б свідчили про те, що постачання теплової енергії до квартири відповідача не здійснювалось, відсутні. Підтвердженням цього лист Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому КМР від 15 квітня 2024 року.

Заборгованість відповідачів за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення), відповідно до розрахунку заборгованості, за період з 01 листопада 2021 року по 01 червня 2024 року становить 10 115,01 грн, яку позивач просив солідарно стягнути на свою користь з відповідачів та вирішити питання про стягання судових витрат у справі.

Заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2025 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість за послугу з постачання теплової енергії, транзити в сумі 9 003,62 грн за період 01 листопада 2021 року по 01 червня 2024 року, та плату за абонентське обслуговування за період 05 листопада 2021 року по 01 червня 2024 року в розмірі 1 111,39 грн, яка виникла за адресою: АДРЕСА_4 . Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір по 1 514 грн з кожного на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа».

В апеляційній скарзі відповідачі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що квартира відповідачів не під`єднана до централізованого опалення, як наслідок висновки суду першої інстанції про наявність заборгованості відповідачів перед позивачем за надане тепло не відповідають дійсним обставинам справи. Позивач не довів факт постачання у приміщення відповідачів теплової енергії.

Апелянти акцентують увагу на тому, що відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання від 14 вересня 2007 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради, їм було надано право на розробку проекту по переобладнанню системи обігріву та на підставі вказаного дозволу квартиру було відключено від мереж централізованого опалення, тому вони не є споживачами послуг, що надаються позивачем.

Відповідачі зазначають, що у зв`язку з неналежним повідомленням їх про розгляд справи, вони не мали можливості надати докази відключення квартири від мереж централізованого опалення.

У відзиві на апеляційну скаргу до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач КПТМ «Криворіжтепломережа», зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частовому задовленню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , тому вони є споживачами послуги з централізованого опалення, яка надається АТ «Криворізька теплоцентраль» за вказаною адресою. Квартира за вказаною адресою перебуває на обслуговуванні у КПТМ «Криворіжтепломережа», відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги централізованого опалення.

Відповідно до детального розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідачів за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення), відповідно до розрахунку заборгованості, за період з з 01 листопада 2021 року по 01 червня 2024 року становить 10 115,01 грн, з яких заборгованість за послугу з постачання теплової енергії, транзити - 9 003,62 грн за період 01 листопада 2021 року по 01 червня 2024 року, та плата за абонентське обслуговування за період 05 листопада 2021 року по 01 червня 2024 року - 1 111,39 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами було порушено зобов`язання з оплати за отримані послуги за постачання теплової енергії, внаслідок чого, вимога позивача щодо стягнення заборгованості є обґрунтованою.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, проживаючі та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.

Згідно пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.

Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII).

Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 Закону Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно із частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно статті 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на, зокрема, вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір, одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Згідно пункту 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил)

Відповідно пункту 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплозабезпечення» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі Порядок № 4, втратив чинності з 17 вересня 2019 року), визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг.

Порядком № 4 установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою.

Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 169 від 06 листопада 2007 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2007 року за № 1320/14587, були внесені зміни до Порядку від 22 листопада 2005 року № 4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання від 14 вересня 2007 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради, їм було надано право на розробку проекту по переобладнанню системи обігріву.

Актом про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання від 01 листопада 2007 року підтверджено виконання робіт по відключенню від централізованого опалення.

Актом КПТМ «Криворіжтепломережа» від 01 листопада 2007 року підтверджено, що після демонтажу системи центрального опалення встановлено автономне опалення квартири.

На момент отримання даного погодження чинними були Правила надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення № 1497 від 30 грудня 1997 року, відповідно до пункту 9 яких у разі відмови споживача від користування послугами з водо-, теплопостачання та водовідведення він має право розірвати договір та вимагати відключення відповідних мереж. При цьому заборгованість за отримані послуги та витрати, пов`язані з відключенням, повинні бути відшкодовані споживачем у добровільному або судовому порядку.

Згідно із статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

На час початку процедури по встановленню індивідуального автономного опалення квартири відповідачів була чинною постанова Кабінету Міністрів України № 1497 від 30 грудня 1997 року «Про затвердження Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення», яка надавала право споживачу відмовитися від послуги та відключитися від системи центрального опалення (п. 9), однак чинним на той час законодавством не було передбачено чіткого механізму та порядку відключення споживача від централізованого опалення.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що процедура відключення квартири відповідачки від мережі централізованого опалення, яка була врегульована Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання № 4 від 22 листопада 2005 року, порушена не була, оскільки така процедура розпочалася 14 вересня 2007 року, тобто з дня отримання відповідачем ОСОБА_2 погодження Комісію Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання на відключення від системи теплопостачання в квартирі відповідача, тобто погодження на відключення квартири відповідачів від системи теплопостачання.

При цьому вказана Комісія була створена рішенням від 08 лютого 2006 № 90 «Про створення комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води», для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач не довів порушення його прав діями відповідачів щодо відключення від централізованого опалення, не надано належних доказів на підтвердження того, що відключення від централізованого опалення належної відповідачам житлової квартири спричинило шкоду йому або третім особам, порушило (негативно вплинуло) роботу внутрішньобудинкових мереж, призвело до розбалансування будинку. Як вбачається з матеріалів справи, централізоване опалення в належному відповідачам приміщенні відсутнє та використовується система автономного опалення. Доказів, що порушені права власники інших квартир у будинку, судам першої та апеляційної інстанцій не надано.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від мережі централізованого опалення не було самовільним, оскільки таке відключення було проведено у порядку встановленому законодавством на момент відключення квартири.

Отже, послугами з централізованого постачання теплової енергії відповідачі не користується, а тому у них відсутній обов`язок здійснювати оплату вартості теплової енергії теплопостачальній організації за спірний період, оскільки фактично ці послуги ними отримані не були.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Частиною 9 ст. 444 ЦПК України передбачено, що якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої-третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 10 ст. 444 ЦПК України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

У рішеннях Конституційного суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 визначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Таким чином, поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права.

Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 203/2612/13-ц.

Натомість, ставлячи питання про повернення стягнутих за оскаржуваним рішенням грошових коштів, відповідачами не надано доказів того, що суму, стягнуту оскаржуваним рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем, тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості допустити в даному випадку поворот виконання оскаржуваного рішення.

При цьому слід зауважити, що відповідачі по справі не позбавлені права звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, з відповідною заявою та підтвердженням того, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів стягує з КПТМ «Криворіжтепломережа» на користь відповідачів судові витрати, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 4 542 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2025 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за послуги з постачання теплової енергії - відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на користь ОСОБА_2 , судові витрати, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 2 271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на користь ОСОБА_1 , судові витрати, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 2 271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню вкасаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 січня 2026 року.

Головуючий:

Судді: