УХВАЛА

12 січня 2026 року

м. Київ

справа № 757/33822/21

провадження № 61-15690ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним, визнання права власності на транспортний засіб та про усунення перешкод у здійсненні права власності транспортним засобом, шляхом зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві, третя особа - ОСОБА_2 , у якому просила:

визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки Mitsubishi Pajero 2004 poку випуску, синього кольору, ідентифікаційний (VIN) номер ( НОМЕР_1 ), д.н.з. НОМЕР_2 , укладений 09 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений за номером НОМЕР_3 на Національній товарній біржі «Укрнацресурс», дійсним;

визнати за нею право власності на автомобіль марки Mitsubishi Pajero 2004 року випуску, синього кольору, ідентифікаційний (VIN) номер ( НОМЕР_1 ), д.н.з. НОМЕР_2 ;

зобов`язати Державу Україна в особі її органів Кабінету Міністрів України, РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на автомобіль марки Mitsubishi Pajero 2004 року випуску, синього кольору, ідентифікаційний (VIN) номер ( НОМЕР_1 ), д.н.з. НОМЕР_2 , придбаний за договором купівлі-продажу від 09 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченим за номером НОМЕР_3 на Національній товарній біржі «Укрнацресурс», шляхом зобов`язання РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві здійснити реєстрацію автомобіля марки Mitsubishi Pajero 2004 року випуску, синього кольору, ідентифікаційний ( НОМЕР_1 ), д.н.з. НОМЕР_2 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року залишено без змін.

12 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду

від 27 листопада 2024 року, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.

ОСОБА_1 порушила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущений з поважних причин, оскільки у судовому засіданні 27 листопада 2024 року було проголошено лише вступну та резолютивну частину оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду. 25 грудня 2024 року вона звернулась до суду апеляційної інстанції із заявою про видачу копії повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року. 26 грудня 2024 року отримала вступну та резолютивну частину постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року. Вказує, що суд апеляційної інстанції не направив їй копію повного тексту оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим 12 листопада 2025 року вона повторно звернулась до Київського апеляційного суду із заявою про видачу їй копії повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року. Крім того, 12 листопада 2025 року вона звернулась із заявою про видачу копії оскаржуваної постанови до Печерського районного суду м. Києва та цього ж дня отримала повний текст оскаржуваного судового рішення. Зазначає, що у матеріалах справи наявний супровідний лист Київського апеляційного суду від 15 січня 2025 року про направлення повного тексту постанови усім учасникам справи, окрім неї.

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2025 року визнано неповажними наведені ОСОБА_1 підстави поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, а касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків: наведення поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень; надіслання уточненої редакції касаційної скарги, в якій необхідно зазначити обґрунтовані підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачені статтею 389 ЦПК України, з копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи; надання документу на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

06 січня 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду клопотання про продовження процесуального строку на усунення недоліків касаційної скарги та документи на виконання вимог ухвали від 18 грудня 2025 року.

Частиною другою статті 127 Цивільного процесуального кодексу України врегульовано, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2025 року касаційну скаргуОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги

до 02 січня 2026року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Копію ухвали від 18 грудня 2025 року ОСОБА_1 отримала 27 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, останнім днем для усунення недоліків касаційної скарги є 06 січня 2026 року, а отже заявницею не пропущено встановлений десятиденний строк з дня вручення ухвали Верховного Суду від 18 грудня 2025 року для усунення недоліків касаційної скарги, а тому відсутня процесуальна необхідність у його продовженні.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 18 грудня 2025 року заявниця подала касаційну скаргу у новій редакції та надала документ про доплату судового збору. Крім того, ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року, яка містить аналогічне обґрунтування, що і заява, подана разом з касаційною скаргою. Додатково заявниця вказує, що з березня 2025 року була вагітна і народила дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 . У продовж всього строку вагітності потребувала інтенсивного медичного нагляду та лікування, що унеможливило підготовку та подання касаційної скарги у встановлений строк.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Наведені ОСОБА_1 причини значного пропуску процесуального строку на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року не дають достатніх підстав для визнання їх поважними з огляду на таке.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, 16 січня 2025 року забезпечено повний доступ до постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року.

Зі змісту оскаржуваної постанови, наданих заявницею заяв про видачу повного тексту оскаржуваної постанови від 26 грудня 2024 року та розписки від 27 грудня 2024 року про отримання вступної та резолютивної частини постанови, заяви про поновлення строку на касаційне оскарження вбачається, що ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції 27 листопада 2024 року, а також отримала вступну та резолютивну частину оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року.

Зі змісту заяви від 25 грудня 2024 року, адресованої Київському апеляційному суду, вбачається, що заявниця, зокрема, посилається на відсутність судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, отже вона користувалася цим реєстром.

Після отримання 26 грудня 2024 року вступної та резолютивної частини оскаржуваної постанови у Суді апеляційної інстанції, із заявою про видачу повного тексту судового рішення заявниця звернулась лише 12 листопада 2025 року

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи обізнаною про ухвалення 27 листопада 2024 року Київським апеляційним судом оскаржуваної постанови, отримавши вступну та резолютивну частину цієї постанови, більше десяти місяців не цікавилась провадженням у її справі, зокрема з приводу отримання повного тексту судового рішення.

Суд з повагою ставиться до відомостей про вагітність заявниці та народження нею ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини. Водночас, ці обставини не свідчать про неможливість реалізації ОСОБА_1 своїх процесуальних прав протягом десяти місяців. Слід взяти до уваги, що ОСОБА_1 під час вагітності (12 листопада 2025 року) звернулася до судів першої та апеляційної інстанції із заявами про видачу повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу чи цивільного обороту.

З практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведення заявником поважності причин пропуску процесуального не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін спору та правову визначеність у цивільних правовідносинах. Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження остаточного судового рішення є порушенням принципу правової визначеності.

У параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не є необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Подібні висновки викладені Європейським судом з прав людини у рішеннях від 09 листопада 2004 року у справі «Науменко проти України», від 18 січня 2005 року у справі «Полтораченко проти України» та від 08 листопада 2005 року у справі «Тімотієвич проти України».

Враховуючи, що ОСОБА_1 у клопотанні, яке подане на виконання ухвали Верховного Суду від 18 грудня 2025 року, не зазначила обґрунтованих, незалежних від неї об`єктивних причин значного пропуску строку звернення з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення, не довела наявності об`єктивних перешкод для звернення з касаційною скаргою протягом тривалого періоду з січня 2025 року до грудня 2025 року, суд касаційної інстанції визнає наведені заявницею підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними. Заявниця очевидно тривалий час зволікала з реалізацією її процесуальних прав, зокрема права на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції, яке залишено без змін за результатами апеляційного перегляду, та постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Оскільки наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень підстави для поновлення цього строку є неповажними, у відкритті касаційного провадження належить відмовити.

Керуючись частинами першою, другою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року неповажними.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним, визнання права власності на транспортний засіб та про усунення перешкод у здійсненні права власності транспортним засобом, шляхом зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович