Провадження №: 8/755/1/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретаря - Гречаної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву позивача ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» про зобов`язання укласти договір реструктуризації заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженої відповідальністю «Євро-Реконструкція» про зобов`язання укласти договір реструктуризації заборгованості за спожиті комунальні послуги.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року у справі №755/16898/24 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» про зобов`язання укласти договір реструктуризації заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року залишено без змін.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» про зобов`язання укласти договір реструктуризації заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 18 червня 2025 року.

13 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав до Дніпровського районного суду міста Києва засобами електронного зв`язку заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року у справі № 755/16898/24, яка підписана електронним підписом.

Зазначену заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10 листопада 2025 року.

Цивільну справу № 755/16898/24 передано судді Гавриловій О.В. 02 грудня 2025 року.

Ухвалою Дніпровським районним судом міста Києва від 03 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за заявою позивача ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» про зобов`язання укласти договір реструктуризації заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. (ч. 1, 2 ст. 429 ЦПК України)

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами з викладених у ній підстав, навів аргументи аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві та апеляційній скарзі, також зауважив, що заборгованість він визнає, між сторонами немає розходжень щодо розміру заборгованості, а відповідач зобов`язаний укласти з позивачем договір реструктуризації, обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам ЦПК. Зазначив, що бажає сплатити заборгованість через укладання договору реструктуризації. Підкреслив, що нововиявлені обставини встановлені Верховним судом. При цьому просив виключити другу вимогу позовної заяви.

Представник ТОВ «Євро-реконструкція» в судове засідання не з`явився, подав до суду через систему «Електронний суд» та засобами поштового зв`язку заперечення на заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року, в яких просив заяву залишити без задоволення, а прийняте судом рішення по справі №755/16898/24 залишити без змін, посилаючись на те, що наведені позивачем в заяві обставини, які на хибну думку позивача є нововиявленими та встановленими Касаційним судом під час розгляду поданої ним касаційної скарги на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 червня 2025 року, не є нововиявленими обставинами.

Вивчивши доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, наведені позивачем підстави для скасування судового рішення за нововиявленими обставинами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно положень ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18, постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18 (пункт 26), постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.4)).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18 (пункти 27, 28) постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.5)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18, провадження № 11-430заі20 (пункт 6.38) постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.6)).

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Тобто, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених у пункті 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року у справі № 755/16898/24, ОСОБА_1 стверджує, що ухвалою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року постановлено, що Дніпровський районний суд міста Києва має переглянути прийняте їм рішення від 16 грудня 2024 року по справі 755/16898/24 за нововиявленими обставинами.

Також заявник зазначає, що розглядаючи касаційну скаргу по справі 755/16898/24 Верховний Суд ухвалою від 28 липня 2025 року встановив наявність нової, раніше не відомої обставини, а саме: «Вказана справа становить значний суспільний інтерес, оскільки спрямована на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання можливості розпорядження, надання у користування земельної ділянки природно-заповідного фонду.»

Однак, таке формулювання заявником підстав для звернення до суду в порядку ч. 2 ст. 423 ЦПК України суперечить законодавчому визначенню та тлумаченню поняття «нововиявлені обставини», а наведені в заяві твердження, як підстави для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами суперечать змісту наведених вище ухвали Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року та ухвали Верховного Суду від 28 липня 2025 року.

Так, ухвалою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 18 червня 2025 року, з тих підстав, що за ст. 425 ЦПК України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Жодної вказівки на те, що Дніпровський районний суд міста Києва має переглянути прийняте їм рішення від 16 грудня 2024 року по справі 755/16898/24 за нововиявленими обставинами, ухвала Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року не містить.

Також не відповідає змісту ухвали Верховного Суду від 28 липня 2025 року твердження заявника про те, що Верховний Суд ухвалою від 28 липня 2025 року встановив наявність нової, раніше не відомої обставини, а саме: «Вказана справа становить значний суспільний інтерес, оскільки спрямована на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання можливості розпорядження, надання у користування земельної ділянки природно-заповідного фонду.»

В ухвалі Верховного Суду від 28 липня 2025 року зазначено наступне:

«У касаційній скарзі вказується, що підпунктами а) та в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України визначено, що судове рішення підлягає касаційному оскарженню, незалежно від малозначності справи, у якій воно постановлено, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також якщо справа становить значний суспільний інтерес. Вказана справа становить значний суспільний інтерес, оскільки спрямована на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання можливості розпорядження, надання у користування земельної ділянки природно-заповідного фонду. Проте особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Проте особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес.»

Отже речення «Вказана справа становить значний суспільний інтерес, оскільки спрямована на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання можливості розпорядження, надання у користування земельної ділянки природно-заповідного фонду.» вирвано з контексту ухвали та наведено судом касаційної інстанції, як доводи касаційної скарги.

Жодних нововиявлених обставин ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2025 року не встановлювалось.

Суд касаційної інстанції, з урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, вважав за можливе визнати цю справу малозначною та вказав, що оскаржені судові рішення ухвалено у малозначній справі, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Позивач ОСОБА_1 також посилається на те, що при перегляді рішення суду за нововиявленими обставинами суд отримав можливість виправити недоліки розгляду справи, які на думку позивача мали місце.

Такі твердження позивача також не є визначеними законом підставами для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, визначеними ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року за умови відсутності зловживання. У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у національних законодавствах процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не суперечить праву на справедливий судовий розгляд та принципу правової визначеності, якщо зазначений вид перегляду використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії», від 06 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2).

Задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК України порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950).

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) від 19.02.2009 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

За таких обставин суд вважає, що заявником не наведені обставини, які б могли кваліфікуватися як нововиявлені в розумінні положень ст. 423 ЦПК України як підстави для скасування рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року, оскільки обставини, зазначені заявником, не є в розумінні чинного законодавства України нововиявленими.

Згідно положень п.1 ч.3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» про зобов`язання укласти договір реструктуризації заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 76-81, 258-261, 268, 352-354, 423, 429 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року - відмовити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» про зобов`язання укласти договір реструктуризації заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - залишити в силі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцять днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повну ухвалу суду складено 08 січня 2026 року.

Суддя: