Єдиний унікальний номер судової справи: 487/5040/25
Провадження № 22-ц/812/30/26 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

12 січня 2026 року м. Миколаїв Справа №487/5040/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Шурмою Є.М.,

за участю: представника позивачки Кучерявої Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Кучерявою Тетяною Юріївною, на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2025 року, ухвалене у складі головуючого судді Лагоди А.А., в приміщенні цього суду в м.Миколаєві, за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для подання зави про прийняття спадщини, -

встановив:

21 липня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, зокрема, квартира АДРЕСА_1 , в якій позивачка проживає зі своєю родиною.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням військ російської федерації на територію України та оголошенням 24 лютого 2022 року на всій території України воєнного стану вона разом із родиною після поховання бабусі була змушена виїхала до іншої місцевості у більш безпечне місце.

Вказувала, що у зв`язку із оголошенням воєнного стану було унеможливлено повноцінне функціонування органів нотаріату та до чинного законодавства України були внесені певні зміни, які, зокрема, стосувалися вчинення нотаріальних дій.

Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці.

Відтак, строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, з урахуванням вказаних змін, мав становити 10 місяців.

До того ж, через допущену у лікарському свідоцтві про смерть бабусі помилку у її прізвищі ОСОБА_4 замість правильного ОСОБА_5 , що унеможливило нотаріусу прийняти документи для відкриття спадкової справи, виникла необхідність її виправлення у свідоцтві про смерть, що зайняло досить довгий період часу. Відділом державної РАЦС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 22 травня 2024 повторно складено актовий запис № 12.

05 червня 2025 року постановою Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області позивачці відмовлено в оформленні спадкових прав у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивачка вважала, що наведені нею обставини вимушеного від`їзду, суперечливість положень законодавства щодо перебігу строку для прийняття спадщини, а також тривале виправлення допущеної помилки у свідоцтві про смерть спадкодавця є поважними причинами для поновлення їй встановленого законом строку для подання заяви до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав за заповітом, який склала за життя її бабуся.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просила суд визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви до нотаріальної контори /нотаріуса про прийняття спадщини після смерті її бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник Миколаївської міської ради просила винести рішення по справі відповідно до чинного законодавства України.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сторона позивача не надала належних доказів на підтвердження обставин, що унеможливили її звернення до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини.

26 вересня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В апеляційній скарзі позивачка посилалася на обставини ідентичні з позовом. Також просила апеляційний суд звернути увагу на те, що звернувшись до нотаріуса вперше, їй було повідомлено про наявну помилку прізвища бабусі у свідоцтві про її смерть, через яку нотаріус не міг прийняти документи для відкриття спадщини, що потребувало тривалого часу для її виправлення та отримання повторного свідоцтва про смерть спадкодавця з правильно зазначеним прізвищем. Крім того, заявник посилалася на її необізнаність про наявність заповіту та народження у неї третьої дитини.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 народилась донька ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 08 жовтня 1987 року серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_9 » з огляду на шлюб укладений 02 жовтня 2010 року з ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 02 жовтня 2010 року серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла у віці 86 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (повторно) в якому 22 травня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис за №12.

Згідно копії з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 жовтня 2015 року ОСОБА_3 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно до заповіту від 22 липня 2017 року ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , квартиру АДРЕСА_2 , що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

05 червня 2025 року позивач звернулась до державного нотаріуса Білецької О.М. з питання оформлення своїх спадкових прав на вказану вище квартиру. 05 червня 2025 року державним нотаріусом Білецькою О.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №584/02-31. Постанова мотивована тим, що спадкоємцем пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області листом №709/01-09 від 29 липня 2025 року повідомила суд, що за даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлена.

Окрім позивачки, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не встановлено.

Відповідно до статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем визначеного статтею 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Слід звернути увагу, що 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (далі - постанова № 164 від 28 лютого 2022 року), яка постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 209 доповнена пунктом 3, яким встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 редакцію пункту 3 постанови № 164 від 28 лютого 2022 року змінено та викладено в наступній редакції: «Перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини».

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

На підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 469 від 09 травня 2023 року пункт 3 виключено із постанови № 164 від 28 лютого 2022 року.

Отже, в період із 05 березня 2022 року до 24 червня 2022 року позивачка керувалася тим, що перебіг визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини зупинявся на час дії воєнного стану, а з 25 червня 2022 року - цей строк продовжений із шести до десяти місяців з часу відкриття спадщини.

При цьому колегія суддів зауважує, що через допущену помилку у написанні прізвища спадкодавця у лікарському свідоцтві про смерть № 110 від 07 березня 2022 року ОСОБА_4 замість правильного Печонкіна, лише 22 травня 2024 року було складено актовий запис № 12 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про смерть спадкодавця.

Після офіційного виправлення помилки та складення актового запису, позивач у червні 2025 року звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, а після отримання відмови нотаріуса - до суду із розглядуваним позовом.

Ураховуючи, що вимушений виїзд позивачки з родиною до іншої більш безпечної місцевості, зумовлений об`єктивними і непереборними обставинами - воєнним вторгненням військ рф на територію України, що є загальновідомим фактом, перебування в іншій місцевості, віддаленість від місця відкриття спадщини, необхідність виправлення допущених помилок у свідоцтві про смерть через неправильне написання прізвища померлої у лікарському свідоцтві про смерть створило для позивачки об`єктивні труднощі для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, а також прийнявши до уваги те, що на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , діяли суперечливі положення законодавства щодо перебігу строку для сприйняття спадщини, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. До того ж, колегія суддів враховує, що відповідач Миколаївська міська рада не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Інших спадкоємців після смерті спадкодавиці, яка проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , не встановлено.

Оцінивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що позивачка з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини після смерті своєї бабці ОСОБА_3 .

Судом першої інстанції вказані обставини враховані не були, а тому висновок суду про відмову в задоволенні цих позовних вимог, на думку колегії суддів, є помилковим, у зв`язку з чим рішення суду на підставі пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення таких позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Кучерявою Тетяною Юріївною, задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , додатковий строк терміном два місяці з дня набрання законної сили рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 12 січня 2026 року.