Житомирський апеляційний суд
Справа №295/268/25 Головуючий у 1-й інст. Воробйова Т. А.
Категорія 60 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Павицької Т.М., Борисюка Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Житомирі

цивільну справу №295/268/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів

за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 08 квітня 2025 року, яке ухвалене під головуванням судді Воробйової Т.А. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області). Просив стягнути з відповідача в порядку спадкування за заповітом неотримані за життя його матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підвищення до пенсії згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року в справі №240/16364/22 у сумі 53 873,15 грн.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року в справі №240/16364/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 05 лютого 2022 року перерахунок та виплату його матері ОСОБА_3 пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлений законом на 01 січня календарного року. Після смерті ОСОБА_3 він є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно, що підтверджується копією довідки нотаріальної контори. На його звернення до відповідача ГУ ПФУ в Житомирській області про надання інформації про суму нарахованих коштів, його повідомлено, що питання виплати доплати, нарахованої на виконання рішення суду, може бути вирішено в судовому порядку. Відповідно до інформації ГУ ПФУ в Житомирській області на виконання вказаного вище рішення суду відповідачем матері проводилося нарахування підвищення пенсії та сума заборгованості за рішенням суду становить 53 873,15 грн.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 08 квітня 2025 року позов задоволений. Стягнуто з ГУ ПФУ в Житомирській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування недоотриманні ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсійні виплати згідно з перерахунком за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року в справі №240/16364/22 у розмірі 53 873,15 грн. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ГУ ПФУ в Житомирській області подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що по-перше, у відповідності частини другої ст.7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у разі якщо рішення суду, зазначене у частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців із дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення. Із змісту наведених норм стає зрозумілим, що законодавець передбачає проведення зміни способу та порядку виконання судового рішення виключно за діючим на момент звернення до суду виконавчим провадженням. Присуджуючи стягнення коштів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796) виключно з ГУПФУ (без покладання відповідного обов`язку на органи Державної казначейської служби України) суд порушить наступні норми матеріального права. Відповідно до частин першої та другої ст.23 Бюджетного кодексу України (надалі - БК України), будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом про Державний бюджет України. Згідно з частиною другою ст.72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Відповідно до ст.63 Закону №786, фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Пенсійний фонд України за рахунок коштів Державного бюджету України реалізує бюджетну програму КПКВК 2506020 «Дотація на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами», згідно з якою Пенсійному фонду виділені бюджетні асигнування для виплати пенсій у розмірах, визначених законодавством. Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство праці та соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійний фонд України. Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої ст.116 БК України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства. Тому рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. За таких обставин, покладений судом обов`язок вчинити дії щодо перерахунку і виплати коштів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виконаний ГУПФУ в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Фонду. Виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік, може бути здійснена виключно за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. З 01 січня 2013 року набув чинності Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI (надалі - Закон №4901). Відповідно до частини першої ст.3 Закону №4901, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів із рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Згідно з частиною другою ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Наведені вище норми чітко кореспондуються із положеннями частини першої ст.25 БК України, згідно з якою безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. «Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ» затверджений ПКМУ від 03 серпня 2011 року №845 (в редакції ПКМУ від 30 січня 2011 року №45) - надалі Порядок. Згідно з постановою КМУ від 03 вересня 2014 року затверджений Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (далі - Порядок №440). Рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. Відповідальна особа, що визначена керівником органу ДВС, не пізніше 7 робочих днів з дня надходження до неї рішення зобов`язана перевірити за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконання такого рішення та у разі відсутності відомостей про виконання рішення в повному обсязі внести дані про це рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою (далі - Реєстр). Рішення щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника розподіляються в порядку такої черговості погашення заборгованості. Протягом 10 робочих днів з дня отримання копії відповідного рішення та повідомлення від управління ДВС орган ПФУ має надіслати на адресу відповідного управління ДВС довідку про здійснення нарахування на виконання рішення суду. Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845. Законами України «Про виконавче провадження» (частина друга ст.3 Закону №606) та «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (частина перша ст.3 Закону №4901) передбачено, що виконавчі документи про стягнення коштів, боржником за якими є територіальний орган Фонду, тобто державний орган, пред`являються на примусове виконання виключно до органів Державної казначейської служби України. Згідно з Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду. Акт Кабінету Міністрів України, який набрав законної сили, є обов`язковим для застосування органом Пенсійного фонду України. Порядок №440 не був скасований у визначений законом спосіб, його положення не були визнанні незаконними в судовому порядку, а тому застосування норм щодо визначення умов погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду є законними та підлягають застосуванню органами Пенсійного фонду України. По-друге, відповідно до ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 1058), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. ОСОБА_3 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримувала пенсію, обчислену згідно з Законом №1058, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а/з №223 від 13 березня 2024 року. Пенсія за березень 2024 року не виплачена. На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року №240/16364/22, яким зобов`язано здійснити з 05 лютого 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_3 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», нараховано доплату в сумі 53 873,15 грн, яка не виплачена. Згідно з заявою від 05 листопада 2024 року та доданих до неї документів відповідно до ст.52 Закону №1058 ОСОБА_1 проведена виплата недоотриманої пенсії за березень 2024 року в сумі 10 173,71 грн. Виплата недоотриманої пенсії за рішенням суду проводиться за рахунок коштів та у порядку черговості, визначених відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження на виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31 серпня 2009 року №21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 вересня 2009 року за №897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09 грудня 2021 року №35-1), за датою набрання рішенням суду законної сили при надходженні відповідного бюджетного фінансування, дані заявника ОСОБА_1 , як спадкоємця обліковані та внесені до підсистеми «Реєстр судових рішень» ІКІС ПФУ для проведення виплати коштів в сумі 53 873,15 грн за датою набрання рішенням суду законної сили при надходженні фінансування. Із 01 квітня 2021 року функції з фінансування виплати пенсій покладені на Пенсійний фонд України, а не на його територіальні органи, а тому відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повноважень щодо виплати пенсії (виплати заборгованості на виконання судового рішення) унеможливлює притягнення до відповідальності шляхом стягнення коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зазначає, що відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. У постанові від 27 листопада 2019 року в справі №2-а/1741/2009 Верховний Суд дійшов до висновку, що захист прав спадкоємців на отримання призначених, але не отриманих спадкодавцем пенсії, повинен відбуватися шляхом звернення з позовом до органу Пенсійного фонду в порядку цивільного судочинства, а не шляхом заміни сторони у виконавчому провадженні, яке закінчено. Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , як спадкоємець після смерті ОСОБА_3 , має право на отримання невиплачених пенсійних коштів на підставі положень ст.1227 ЦК України, норм ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і саме відповідач відмовив позивачу у виплаті зазначених коштів безпідставно.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з наступних підстав.

Відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опублікований офіційно або внесений до Реєстру.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року в справі №240/16364/22 позов задоволений частково, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Житомирській області та зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити з 05 лютого 2022 року нарахування та виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено законом на 01 січня календарного року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 10 грудня 2022 року.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.3).

Отже, за життя спадкодавця рішення адміністративного суду набрало законної сили.

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою, виданою державним нотаріусом Овруцької державної нотаріальної контори від 06 листопада 2024 року №2087/02-14 (а.с.6).

За приписами ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 ЦК України (ст.1219 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до частини першої ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що суми пенсії, які не були за життя одержані спадкодавцем, входять до складу спадщини.

Відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 14 лютого 2022 року в справі №243/13575/19 зазначив, що тлумачення ст.1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст.1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Крім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до ст.1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (ст.1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (ст.1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (ст.1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень ст.1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша ст.18 ЦПК України).

Тлумачення ст.1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити нарахування та виплату спадкодавцю підвищення до пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень ст.1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації, коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 січня 2024 року в справі №295/4158/23.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 недоотриманої пенсії після померлої ОСОБА_3 у сумі 53 873,15 грн, оскільки вказані грошові суми належали за життя ОСОБА_4 та увійшли до складу спадщини, яку прийняв позивач (розрахунок суми доплати, що підлягає виплаті на виконання рішення адміністративного суду від 09 листопада 2022 року в справі №240/16364/22 становить 53 873,15 грн за розрахунками відповідача, а.с.24).

У спірних правовідносинах Головне управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області є належним відповідачів у цій справі, а посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що належним відповідачами у справі є Пенсійний фонд України та органи Державної казначейської служби України ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм права.

Решта доводів апеляційної скарги також висновків суду першої інстанції не спростовує та з огляду на викладене вище додаткової мотивації не потребує, оскільки ґрунтується лише на переоцінці доказів, яким правильно надана оцінка судом першої інстанції у відповідності до положень ст.89 ЦПК України.

За положеннями ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, а тому рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 08 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: