Справа №536/1168/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09січня 2026 року Суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Клименко С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та відкладено підготовче засідання.

31 грудня 2025 року через ЄСІТС-«Електронний суд» до суду надійшла заява адвоката Пінчук Юлії Віталіївни в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, де вона просила накласти арешт на ч. житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 . В обґрунтування заяви посилається, що відповідач вчиняє дії для зміни власника майна, яке належить їм на праві спільної власності, що в подальшому може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Так відповідач під час розгляду справи про поділ спільного майна подружжя, без згоди позивачки продав спірний транспортний засіб, не компенсувавши їй вартість його частини, в результаті чого вона була змушена подавати заяву про зміну предмета позову. Вказує, що така поведінка відповідача спрямована на перешкоджання виконанню рішення суду про поділ спільного майна подружжя або взагалі зробити неможливим таке виконання.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Тобто, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 р. №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.12.2025, відповідачу ОСОБА_2 належить частина житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що предметом даної справи є стягнення коштів в порядку поділу майна подружжя в розмірі 244 462 грн 01 коп та що обраний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, суд заяву задовольняє.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 149-153, 247 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Накласти арешт на ч. житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню і може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 15 днів з дня її проголошення.

СуддяСвітлана Миколаївна Клименко