Провадження № 2/524/754/26
08.01.2026 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у судове засідання у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У вересні 2025 року до суду звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову вказували, що 01 січня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2767890, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 4500,00 грн. строком на 360 днів, зі сплатою процентів кожні 30 днів, стандартна процента ставка 1,99% в день, яка застосовується протягом всього строку кредиту.
Кредит надавався у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № 516874…4016 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом з метою отримання кредиту.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти.
10 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № ККЛУ-10082023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а останній набуває права грошової вимоги до боржників, в тому числі і за договором, укладеним із ОСОБА_1 .
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ні на рахунки попереднього кредитора ТОВ «Лінеура Україна».
У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за укладеним з ТОВ «Лінеура Україна» договором, утворилася заборгованість у загальному розмірі 22 549,50 грн., з яких: 4500,00 грн. заборгованість за кредитом та 18 049,50 грн. заборгованість за процентами, які позивач просив стягнути з відповідача на їх користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та 8000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Одночасно позивач в особі його представника просив витребувати від АТ КБ «Приватбанк» письмові докази.
Ухвалою судді від 13 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, залучено сторін, третю особу, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в межах робочого часу суду.
Витребувано від АТ КБ «Приватбанк» письмові докази. Цією ухвалою судді при відкритті провадження у справі було задоволено клопотання представника позивача - «Фінансова компанія «Кредит Капітал» Усенка М.І. та було витребувано від АТ КБ «Приватбанк»: - письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмово доказу, який би підтверджував або спростував факт випуску банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2 ); - письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по ранку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 13.08.2023 року (дата видачі кредиту) по 03.12.2023 року (дата закінчення терміну кредитування).
Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» направити витребувані документи та інформацію до суду в строк до 31 жовтня 2025 року.
Попереджено голову правління, генерального директора, директорів, їх заступників, як керівників АТ КБ «Приватбанк» про кримінальну відповідальність за ч. 2, 3 ст. 382 КК України за невиконання або несвоєчасне виконання ухвали суду.
Однак витребувані судом документи АТ КБ «Приватбанк» своєчасно не надав, письмові докази надійшли до суду лише 22 грудня 2025 року після неодноразових направлень копії ухвали та нагадувань.
Натомість АТ КБ «Приватбанк» в особі його керівництва та уповноважених працівників Теличко М.В. і ОСОБА_3 взяли на себе повноваження контролюючих органів над судом і здійснили всупереч чинному законодавству України ревізію оформлення копії ухвали шляхом надсилання до суду листів про невідповідність оформлення копії ухвали, що не відповідало дійсності, оскільки оригінал ухвали в паперовій формі зберігається в матеріалах справи, ухвала наявна в ЄДРСР, а копія ухвали була відрукована в паперовій формі з дотриманням вимог ЦПК України та інструктивних матеріалів судового (паперового та електронного) діловодства, з одночасним посвідченням копії підписом судді та печаткою (гербовою) суду.
Такі листи повністю є тотожними за своїм змістом, а також є тотожними іншим подібним листам за підписами цих працівників банку, які надходили до суду по іншим цивільним справам під головуванням цього ж судді, що свідчить про явне умисне небажання банку в особі його керівництва та уповноважених осіб виконувати ухвали суду.
Керівник апарату суду окремо телефонувала працівникам банку з приводу роз`яснення порядку оформлення копій ухвал суду.
Посилання працівників банку на невідповідність оформлення копії ухвали не відповідає дійсності, оскільки оригінал ухвали в паперовій формі зберігається в матеріалах справи, ухвала наявна в ЄДРСР, а копія ухвали була віддрукована в паперовій формі з програми АСДС з повним дотриманням вимог ЦПК України та інструктивних матеріалів судового (паперового та електронного) діловодства, а саме розділу ХІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА України за № 814 від 20.08.2019 р. (з наступними змінами та доповненнями) та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженої рішенням Ради суддів України за № 15 від 26.03.2025 р. (з наступними змінами та доповненнями) з одночасним посвідченням копії власноручним підписом судді та гербовою печаткою суду.
Невиконання ухвали суду створило суду значні навантаження та перешкоди у розгляді справи, штучному затягуванні розгляду справи, неодноразового відкладення розгляду справи для забезпечення виконання ухвали суду та реалізації процесуальних прав сторін у справі, зокрема позивача, клопотання якого було задоволено.
Частиною 5 ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Як установлено у ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні за змістом положення містить і статті 18 ЦПК України. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,-і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Отже, законна сила судового рішення поширюється на всю територію України, а обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; за неповагу до суду і судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності.
У рішенні Конституційного суду України від 30.06.2009 року № 16-рп/2009 зазначено, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
Обов`язковість виконання рішення суду гарантується встановленням відповідальності за його невиконання. Кримінальна відповідальність передбачена статтею 382 КК України, а саме: умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. Ті самі дії, вчинені службовою особою, караються штрафом від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
Згідно ч. 8 ст. 262 ЦПК України окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанції.
Окремі ухвали є засобом зміцнення законності та правопорядку, сприяють усуненню недоліків у діяльності державних органів, громадських організацій і посадових осіб, запобігають вчиненню злочинів та інших правопорушень, впливають на формування у громадян поваги до права та становлять важливу частину діяльності судів.
Відтак, окрема ухвала це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини й умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників. Вона може бути постановлена лише, якщо під час саме судового розгляду конкретної справи було встановлене відповідне правопорушення. Суд не здійснює юридичну кваліфікацію правопорушення, хоча в окремій ухвалі може зазначити, елементи якого складу правопорушення потрібно перевірити.
Отже, суд вважає, що перевірка вказаних вище фактів та відповідне правове реагування на них посадовими особами в межах своїх повноважень буде сприятиме підтриманню авторитету Держави, органів державної влади, до яких належать і суди, в суспільстві, виховання суспільної думки в дусі законності, правопорядку та недопущення на майбутнє повторення протиправної поведінки певного кола осіб.
За таких обставин суд вимушений реагувати окремою ухвалою з метою недопущення вказаних порушень, наслідками яких може бути ініціювання питання про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2, 3 ст. 384 КК України.
Керуючись ст. 258-262, 352-354 ЦПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Про вказані обставини щодо неналежного та несвоєчасного виконання АТ КБ «Приватбанк» в особі голови правління, генерального директора, директорів, їх заступників, та уповноважених працівників Теличко М.В. і Педаш О.І., вимог та ухвали судді від 13 жовтня 2025 року повідомити правління АТ КБ «Приватбанк» для вжиття відповідних заходів реагування, про що повідомити суд в строк до 08 лютого 2026 року.
Повний текст окремої ухвали виготовлено та підписано 08 січня 2026 року.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя: