Ухвала

08 січня 2026 року

м. Київ

справа № 303/421/25

провадження № 61-292ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2025 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про стягнення збитків і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року до Мукачівського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , сформована у системі «Електронний суд», про стягнення збитків і зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 17 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до Державної казначейської служби України, територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтава про стягнення збитків і зобов`язання вчинити дії, повернуто позивачам.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 08 липня 2025 року ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2025 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2025 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року, справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до Державної казначейської служби України, Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтава про відшкодуванням шкоди і зобов`язання вчинити дії передано на розгляд Немишлянського районного суду м. Харкова (61099, Україна, Харківська область, м. Харків, бульвар Богдана Хмельницького, будинок, 32/38).

07 січня 2026 року ОСОБА_1 через Електронний суд подав касаційну скаргу на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2025 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).

Оскарження ухвали щодо передачі справи на розгляд іншого суду передбачено пунктом 9 частини першої статті 353 ЦПК України.

У переліку, встановленому в пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, не вказано пункту 9 частини першої статті 353 ЦПК України. Тобто, ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду, після її перегляду в апеляційному порядку, не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України. Постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками апеляційного перегляду ухвали місцевого суду також не може бути предметом перегляду у касаційному порядку (див., зокрема: ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 квітня 2020 року в справі № 641/6686/19 (провадження № 61-4640ск20)).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржені судові рішення не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2025 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 грудня 2025 рокув справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про стягнення збитків і зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков