ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року

м. Київ

справа № 638/3877/14-ц

провадження № 61-17429св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд): Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,Пархоменка П. І. (суддя-доповідач)

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 липня 2024 року у складі судді Яковлевої В. М. та постанову Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року у складі колегії суддів:Пилипчук Н. П., Маміної О. В., Тичкової О. Ю.

у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмухіної Яни Миколаївни, Герасімової Лариси Петрівни, Почекаєвої Анжеліки Олегівни та про скасування постанов,

за участю стягувача - Комунального підприємства «Харківські теплові мережі»,

ухвалив постанову про таке:

І. Короткий зміст скарги

1. У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на неправомірні дії державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Шевченківський ВДВС у м. Харкові) Дмухіної Я. М., Герасімової Л. П. , Почекаєвої А. О. та про скасування постанов, яку в подальшому уточнила.

2. Скарга обґрунтована тим, що:

- 10 січня 2022 року ОСОБА_1 дізналася, що на підставі постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові здійснюється стягнення з її пенсії;

- в цей же день ОСОБА_1 отримала постанову про відкриття виконавчого провадження (далі - ВП) № НОМЕР_1;

- 13 січня 2022 року, ознайомившись із матеріалами ВП № НОМЕР_1, ОСОБА_1 стало відомо, що на виконавчому листі № 638/3877/14-ц, виданому Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користьКомунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі - КП «Харківські теплові мережі»), є написи про повернення виконавчого листа стягувачу. За словами державного виконавця Почекаєвої А. О. ці написи були здійснені державними виконавцями Дмухіною Я. М. (ВП № НОМЕР_3; ВП № НОМЕР_4) та Герасімовою Л. П. (ВП № НОМЕР_2);

- у заяві від 14 січня 2022 року ОСОБА_1 просила надати їй матеріали вказаних ВП, але їй було відмовлено, що свідчить про вчинення державними виконавцями Дмухіною Я. М. та Герасімовою Л. П. неправомірних дій;

- за заявою від 17 січня 2022 року ОСОБА_1 отримала копії постанов за цими ВП про повернення виконавчого документа стягувачу. У наданні копій постанов про відкриття вказаних виконавчих проваджень було відмовлено;

- ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2018 року були зупинені ВП №№ НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчих листів № 638/3877/14-ц. Проте на виконання цієї ухвали державними виконавцями були зупинені лише ВП №№ НОМЕР_5 та НОМЕР_6 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- державний виконавець Дмухіна Я. М. не зупинила ВП № НОМЕР_4, яке було відкрите відносно ОСОБА_1 , чим порушила вимоги ухвали суду, а винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 17 вересня 2019 року з підстав відсутності джерела доходів у боржника, хоча ОСОБА_1 подавала декларацію про доходи, у якій зазначала про отримання нею пенсії. Такі дії державного виконавця є протиправними, тому постанова про повернення виконавчого документа підлягає скасуванню;

- повернення виконавчого документа стягувачу дає право повторно пред`явити його до виконання, чим і скористалося КП «Харківські теплові мережі»;

- ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року ВП №№ НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_4 поновлені, однак постановою Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року ухвалу суду першої інстанції в цій частині було скасовано;

- в порушення цієї постанови апеляційного суду державними виконавцями Герасімовою Л. П., Дмухіною Я. М. та Почекаєвою А. О. були здійснені неправомірні дії, а саме відкриті нові ВП № № НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_1;

- оскільки ВП № НОМЕР_4 щодо ОСОБА_1 залишилось зупиненим, державні виконавці безпідставно поновили виконавчі дії щодо неї за виконавчим листом № 638/3877/14-ц;

- оскільки ухвала суду від 02 квітня 2019 року не набрала законної сили, а постанова від 17 вересня 2019 року про повернення виконавчого документа у ВП № НОМЕР_4 є протиправною, тому державний виконавець Герасімова Л. П. не мала підстав для винесення постанови про відкриття ВП № НОМЕР_2, як і постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26 листопада 2019 року у цьому ВП з підстав відсутності майна у боржника;

- також підлягають скасуванню постанови про відкриття ВП № НОМЕР_3 та про повернення виконавчого документа стягувачу від 05 березня 2021 року у цьому ВП з таких же підстав;

- аналогічно є протиправною і постанова державного виконавця Почекаєвої А. О. про відкриття ВП № НОМЕР_1 від 19 травня 2021 року, оскільки винесені попередні постанови підлягають скасуванню;

- державні виконавці Почекаєва А. О., Дмухіна Я. М. та Герасимова Л. П. в порушення вимог частини першої статті 28 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон від 02 червня 2016 року № 1404-VIII) не надсилали ОСОБА_1 копій постанов про відкриття ВП №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_1, що також є порушенням її прав;

- виконавчий лист № 638/3877/14-ц не відповідав вимогам пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, оскільки в ньому не був зазначений ЄДРПОУ стягувача. Крім того, стягувач у своїй заяві просив прийняти до виконання виконавчий лист у справі № 2-1955/15, яка не мала жодного стосунку до ОСОБА_1 . Також стягувач не надав доказів сплати авансового внеску відповідно до положень пункту 8 частини четвертої статті 4 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII;

- ОСОБА_7 не мала права подавати заяву про прийняття виконавчого документа до виконання, оскільки додана до цієї заяви копія довіреності за підписом ОСОБА_8 не відповідала приписам статті 246 Цивільного кодексу України, тому що останній на той час не мав повноважень представляти інтереси КП «Харківські теплові мережі» та не був уповноважений установчими документами цього підприємства на видачу довіреностей. Таким чином, державний виконавець Почекаєва А. О. неправомірно прийняла виконавчий лист до виконання;

- за виконавчим провадженням № НОМЕР_1 з пенсії ОСОБА_1 за період з 01 липня 2021 року по 30 квітня 2022 року стягнуто заборгованість у розмірі 3 720,64 грн, виконавчий збір - 682,97 грн, витрати на проведення виконавчих дій - 201,00 грн. Тому такі кошти мають бути їй повернуті, а також вона має право на стягнення витрат, пов`язаних з виготовленням ксерокопій документів (1 526,50 грн) та надсиланням скарги Шевченківському ВДВС у м. Харкові та стягувачу (100,00 грн). Завдану моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює у 5 000,00 євро, що станом на лютий 2024 року є еквівалентом 205 000,00 грн.

3. Враховуючи викладене, з урахуванням уточненої скарги від 14 березня 2024 року ОСОБА_1 просила суд:

- визнати дії державних виконавців Шевченківського ВДВС у м. Харкові Дмухіної Я. М., Герасімової Л. П. , Почекаєвої А. О. неправомірними;

- скасувати постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 17 вересня 2019 року ВП № НОМЕР_4; від 26 листопада 2019 року ВП № НОМЕР_2; від 05 березня 2021 року ВП № НОМЕР_3; а також постанови про відкриття виконавчих проваджень від 19 травня 2021 року ВП №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_1;

- зобов`язати державних виконавців Шевченківського ВДВС у м. Харкові закінчити виконавчі провадження, які були відкриті на виконання виконавчих листів № 638/3877/14-ц, виданих Дзержинським районним судом м. Харкова щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості з теплопостачання на користь КП «Харківські теплові мережі», а виконавчі листи разом із постановами про закінчення виконавчих проваджень повернути до суду;

- скасувати арешт майна боржників ОСОБА_1 (ВП № НОМЕР_1); ОСОБА_4 (ВП № НОМЕР_5); ОСОБА_5 (ВП № НОМЕР_6);

- стягнути з КП «Харківські теплові мережі» 6 231,11 грн майнової шкоди та 205 000,00 грн моральної шкоди.

ІІ. Короткий зміст судових рішень у цій справі

4. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року скаргу ОСОБА_1 повернуто без розгляду на підставі частини четвертої статті 183 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).

5. Постановою Харківського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

6. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2023 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

7. Постановою Харківського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

ІІІ. Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

8. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 липня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії державних виконавців Шевченківського ВДВС у м. Харкові Дмухіної Я. М., Герасімової Л. П. , Почекаєвої А. О. про визнання дій неправомірними та скасування постанов відмовлено. Провадження в частині стягнення майнової та моральної шкоди закрито, ОСОБА_1 роз`яснено право на звернення до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди в порядку позовного провадження.

9. Ухвала суду першої інстанції мотивована так:

- дії державних виконавців Шевченківського ВДВС у м. Харкові щодо примусового виконання виконавчого листа відповідали вимогам закону;

- відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного коду стягувача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не може тягнути за собою повернення виконавчого листа, оскільки витребування таких відомостей перебуває у компетенції державного виконавця;

- до повноважень суду не входить вирішення питання стосовно невідповідності виданої представнику стягувача довіреності. Такі доводи ОСОБА_1 є недоведеними, вони не впливають на оцінку доказів, які мають істотне значення у цій справі, та не є правовими підставами для задоволення скарги;

- посилання ОСОБА_1 на відсутність у матеріалах виконавчого провадження доказів направлення їй постанови про відкриття виконавчого провадження не може слугувати достатньою підставою для скасування такої постанови;

- виконавчий лист, виданий судом до набрання чинності Законом від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, може бути повторно пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його повернення;

- підстав для скасування постанов про повернення виконавчого документа стягувачу від 17 вересня 2019 року ВП № НОМЕР_4, від 26 листопада 2019 року ВП № НОМЕР_2, від 05 березня 2021 року ВП № НОМЕР_3 та постанов про відкриття виконавчих проваджень від 19 травня 2021 року №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_1 не встановлено;

- відсутні підстави для скасування арешту майна боржника, оскільки на виконанні у Шевченківському ВДВС у м. Харкові перебувають три виконавчі провадження. Застосування арешту майна боржника як обмежувального заходу не призводить до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про його необхідність, оскільки самостійно ОСОБА_1 борг не сплачує. Лише закінчення виконавчого провадження передбачає зняття арешту та скасування вжитих раніше заходів примусового виконання рішення;

- доводи ОСОБА_1 про те, що рішення суду першої інстанції було скасовано, та посилання на те, що виконавче провадження було безпідставно поновлене, ґрунтуються на неправильному розумінні фактичних обставин справи, помилковому тлумаченні норм чинного законодавства;

- вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди неможливо розглядати у скарзі на дії державного виконавця. Ці вимоги суд може розглянути окремо в позовному провадженні.

ІV. Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції

10. Постановою Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 липня 2024 року залишено без змін.

11. Суд апеляційної інстанції погодився з доводами суду першої інстанції та у постанові, серед іншого, зазначив:

- рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2015 року, на підставі якого 07 червня 2017 року видано виконавчий лист № 638/3877/14-ц, чинне, не скасоване та набрало законної сили 28 листопада 2016 року на підставі статті 223 ЦПК в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року. Підстав для зобов`язання державних виконавців закінчити виконавчі провадження та повернути виконавчі листи до суду немає;

- повторно виконавчі провадження відкриті 07 листопада 2019 року та 02 грудня 2019 року, тобто в межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання;

- посилання ОСОБА_1 на те, що копії постанов про відкриття виконавчих проваджень їй не направлено, спростовуються матеріалами справи;

- постановами державних виконавців повернуто виконавчі документи стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, що не є підставою для зняття арешту з майна боржника в силу вимог частини третьої статті 37 цього Закону;

- у діях державних виконавців відсутні порушення приписів Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, права ОСОБА_1 як боржниці не порушені;

- даних щодо закінчення виконавчого провадження чи визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку зі скасуванням судового рішення в частині, що стосується ОСОБА_1 , на підставі якого видано такий документ, матеріали справи не містять;

- видана представнику КП «Харківські теплові мережі» довіреність у встановленому законом порядку не скасована, а зміна керівника підприємства не припиняє дії цієї довіреності, тому доводи ОСОБА_1 , що ОСОБА_7 не мала повноважень представляти інтереси стягувача та звертатися до виконавчої служби із заявою про прийняття на виконання виконавчого листа, є безпідставними;

- вимоги щодо стягнення майнової та моральної шкоди не можуть бути розглянуті судом у порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

V. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

12. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду скасувати і ухвалити нове рішення, не передаючи справи на новий розгляд; визнати факт пропуску строку на подання виконавчих листів № 638/3877/14-ц до примусового виконання КП «Харківські теплові мережі»; визнати дії державних виконавців Шевченківського ВДВС у м. Харкові Почекаєвої А. О. , Дмухіної Я. М. , Герасімової Л. П. неправомірними; скасувати постанови про відкриття виконавчих проваджень №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_1 та похідні від них; стягнути з КП «Харківські теплові мережі» 6 231,11 грн майнової шкоди та 205 000,00 грн моральної шкоди; скасувати відомості з державного реєстру речових прав щодо арешту нерухомого майна її та ОСОБА_4 .

13. Касаційна скарга містить таке обґрунтування:

- суди попередніх інстанцій, відмовляючи у скасуванні постанов про відкриття виконавчих проваджень та похідних від них постанов, унеможливили повернення безпідставно стягнених з пенсії ОСОБА_1 коштів та припинення таких стягнень у майбутньому;

- здійснення державними виконавцями відрахувань з пенсії ОСОБА_1 чи з державної соціальної допомоги ОСОБА_5 загрожує життю і здоров`ю цих осіб, а також принижує їх людську гідність, що є неприпустимим. Суди попередніх інстанцій не взяли цього до уваги;

- внаслідок незастосування правової позиції, яка викладена у постановах Верховного Суду, щодо належного отримання відповідачем копії судового рішення, інших процесуальних документів, суди першої та апеляційної інстанцій неправильно визначили дату отримання ОСОБА_1 , її чоловіком та сином копії рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2015 року, помилково послалися на таку дату як на підставу набрання рішенням законної сили, у зв`язку із чим встановили строк подання виконавчого документа до виконання - три роки замість одного;

- висновки судів про набрання рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2015 року законної сили 28 листопада 2016 року є помилковими та такими, що порушують принцип правової визначеності. Насправді ж рішення набрало законної сили через десять днів після його ухвалення, тобто 28 лютого 2015 року;

- ніхто з родини ОСОБА_9 не був присутнім в судовому засіданні, коли було ухвалене рішення від 17 лютого 2015 року, та копію цього рішення вони не отримували. Відповідні поштові відправлення повернуті до суду за закінченням терміну зберігання. Про ухвалення Дзержинським районним судом м. Харкова рішення їм стало відомо лише у 2018 році після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження щодо примусового його виконання;

- виконавчі листи у справі №638/3877/14-ц могли бути пред`явлені до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили, тобто до 28 лютого 2016 року. Пред`явивши виконавчі листи до виконання 08 лютого 2018 року, КП «Харківські теплові мережі» пропустило визначений законом строк;

- строк пред`явлення виконавчих листів до виконання сплинув до набрання чинності Законом від 02 червня 2016 року № 1404-VII, тому приписи пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону в такому випадку не застосовуються;

- заява про прийняття виконавчого листа до виконання була подана представником КП «Харківські теплові мережі» Пономарьовою Н. В. 07 квітня 2021 року, тобто тоді, коли ОСОБА_8 вже не був генеральним директором цього підприємства та не мав повноважень видавати довіреності. У зв`язку з цим керівництво КП «Харківські теплові мережі» зобов`язано було скасувати раніше видану довіреність, проте ОСОБА_7 використала її у своїх особистих цілях;

- державний виконавець Почекаєва А. О. неправомірно прийняла до виконання виконавчий лист № 638/3877/14-й, поданий представником КП «Харківські теплові мережі», який не мав на це повноважень;

- на відміну від інших державних виконавців, державний виконавець Дмухіна Я. М. не виконала рішення суду і не зупинила вчинення виконавчих дій за ВП № НОМЕР_4. Проте суди не зазначили про це у своїх рішеннях і не визнали такі дії виконавця неправомірними;

- обставини, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, усунені не були - постанова Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року не скасована, тому державні виконавці Дмухіна Я. М., Герасімова Л. П. та Почекаєва А. О. вчиняли виконавчі дії з порушенням пункту 2 частини першої статті 34, частини п`ятої статті 35 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VII (ВП №№ НОМЕР_4, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_1), про що апеляційний суд не зазначив у постанові;

- постанови про повернення виконавчого документа стягувачу державні виконавці Дмухіна Я. М. та Герасімова Л. П. виносили з порушенням пункту 2 частини першої статті 37 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VII, на що апеляційний суд не звернув уваги;

- державні виконавці Дмухіна Я. М., Герасімова Л. П. та Почекаєва А. О. не врахували постанову Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року, згідно з якою було скасовано ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року в частині поновлення ВП №№ НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчих листів № 638/3877/14-ц. Копію такої постанови суд надсилав Шевченківському ВДВС у м. Харкові як учаснику справи;

- ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року не набрала законної сили, оскільки була скасована судом апеляційної інстанції. Скасування поновлення вчинення виконавчих дій за ВП №№ НОМЕР_4, НОМЕР_2, НОМЕР_3 унеможливило примусове виконання виконавчих листів №638/3877/14-ц;

- державні виконавці Дмухіна Я. М. та Герасімова Л. П. в порушення пункту 5 частини першої статті 39 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VII не винесли постанов про закінчення ВП №№ НОМЕР_4, НОМЕР_2, НОМЕР_3 у зв`язку із скасуванням рішення суду, натомість винесли постанови про повернення виконавчого документа стягувачу;

- неправомірні дії здійснила також державний виконавець Почекаєва А. О., яка не надала копій матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1. З такими матеріалами ОСОБА_1 ознайомилась пізніше та виявила відсутність доказів надсилання (надання) їй копії постанови про відкриття виконавчого провадження, так само як і інших постанов;

- відкриваючи 19 травня 2021 року ВП № НОМЕР_1, державний виконавець Почекаєва А. О., як і попередні виконавці, не перевірила відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 4 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VII, чи набрала законної сили ухвала від 02 квітня 2019 року;

- також державний виконавець Почекаєва А. О. не винесла постанову про закінчення ВП № НОМЕР_1 і не повернула виконавчий лист разом із цією постановою до суду, чим порушила пункт 5 частини першої статті 39 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VII;

- суд апеляційної інстанції вказав, що копію постанови про відкриття ВП № НОМЕР_2 направлено на адресу ОСОБА_1 , проте в матеріалах справи належних доказів на підтвердження цього немає;

- державними виконавцями надсилались лише постанови про відкриття ВП №55742406 (щодо ОСОБА_4 ), ВП № НОМЕР_6 (щодо ОСОБА_5 ); ВП № НОМЕР_4 (щодо ОСОБА_1 ). Усі інші матеріали виконавчих проваджень ні ОСОБА_1 , ні членам її сім`ї не надсилались;

- супровідні листи не є належними доказами надсилання документів виконавчих проваджень, а жодного підтвердження направлення цих документів засобами поштового зв`язку або їх вручення боржникам немає;

- постанову про відкриття ВП № НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримала 10 січня 2022 року у приміщенні Шевченківського ВДВС у м. Харкові;

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові не взяв до уваги попередні рішення Харківського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року та від 14 лютого 2023 року, в яких чітко зазначено, що ОСОБА_1 не пропустила строк подання скарги від 20 січня 2022 року до суду, оскільки немає доказів надсилання їй постанов про відкриття ВП №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_1;

- КП «Харківські теплові мережі» незаконно володіло коштами ОСОБА_1 у сумі 4 604,69 грн, тому вона має право витребувати їх із чужого незаконного володіння;

- заподіяння ОСОБА_1 державними виконавцями Шевченківського ВДВС у м. Харкові та посадовими особами КП «Харківські теплові мережі» майнової та моральної шкоди підтверджується письмовими доказами.

VІ. Рух справи у суді касаційної інстанції

14. 25 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулася з касаційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду.

15. Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху.

16. Ухвалою Верховного Суду від 29квітня 2025 року відкрито касаційне провадження.

17. Матеріали справи надійшли до Верховного Суду 26 травня 2025 року.

18. Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

VІІ. Фактичні обставини, встановлені судами

19. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2015 року у справі № 638/3877/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 грудня 2009 року по 31 жовтня 2012 року в розмірі 6 829,77 грн, а також стягнуто 229,40 грн судового збору за подання позовної заяви та 121,80 грн за подання апеляційної скарги, всього 351,20 грн у дольовому порядку. Рішення суду набрало законної сили 28 листопада 2016 року.

20. На виконання цього судового рішення 07 червня 2017 року видано виконавчий лист, зокрема, щодо боржника ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 156,184).

21. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові від 08 лютого 2018 року відкрито ВП № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 638/3877/14-ц (т. 1 а. с. 188-189). Копію цієї постанови направлено на адресу ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 190).

22. Державний виконавець зробив запити до Пенсійного фонду України, зокрема, про осіб-боржників, які отримують пенсії. З отриманої відповіді вбачається, що ОСОБА_1 отримує пенсію в розмірі 1 740,69 грн (т. 1 а. с.191).

23. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові від 08 липня 2019 року накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, а всього 6 829,77 грн (т. 1 а. с. 196).

24. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові від 17 вересня 2019 року виконавчий лист № 638/3877/14-ц у ВП № НОМЕР_4 повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VII, оскільки вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що у боржника відсутні джерела доходів, грошові кошти на рахунках у банках та інших фінансових установах, а також рухоме та нерухоме майно, яке належить боржнику та на яке може бути звернено стягнення. Копію постанови направлено на адресу боржниці (т. 1 а. с. 198, 199).

25. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виправлення помилки у виконавчих листах, визнання їх такими, що не підлягають виконанню, та не відповідають вимогам статті 4 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VII, визнання відсутності у матеріалах справи належним чином засвідченої копії довіреності представника КП «Харківські теплові мережі» відмовлено; вимогу ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження залишено без розгляду; поновлено ВП №№ НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчих листів № 638/3877/14-ц, виданих Дзержинським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з теплопостачання, що перебувають в провадженні Шевченківського ВДВС у м. Харкові.

26. Постановою Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року скасовано в частині поновлення ВП №№ НОМЕР_5; НОМЕР_6; НОМЕР_4, в іншій частині - залишено без змін.

27. Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції від 02 квітня 2019 року в частині поновлення ВП №№ НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_4, суд апеляційної інстанції зазначив, що в цій частині суд першої інстанції всупереч вимогам статті 263 ЦПК не навів обставин, виходячи з яких він дійшов висновку про необхідність такого поновлення, незважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів про те, що ВП закінчене чи припинене; таких вимог до суду не заявлялося.

28. Постановою головного державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові від 07 листопада 2019 року відкрито ВП № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 638/3877/14-ц (т. 1 а. с. 182). Копію постанови направлено на адресу ОСОБА_1 .

29. Постановою головного державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові від 26 листопада 2019 року виконавчий лист № 638/3877/14-ц у ВП № НОМЕР_2 повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VII у зв`язку з відсутністюу боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (т. 1 а. с. 183).

30. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові від 02 грудня 2019 року відкрито ВП № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 638/3877/14-ц. Копію постанови направлено на адресу ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 202-203, 204).

31. З відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи ОСОБА_1 інформацію не знайдено (т. 1 а. с. 205).

32. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові від 02 грудня 2019 року у ВП № НОМЕР_3 стягнуто з боржниці ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 682,99 грн (т. 1 а. с. 206-207).

33. 13 грудня 2019 року державний виконавець здійснив виклик ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості (т. 1 а. с. 208-209).

34. Постановами старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові від 05 березня 2021 року у ВП № НОМЕР_3 накладено арешт на кошти боржниці ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 211-212) та повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VII, оскільки вжитими державним виконавцем заходами встановлено відсутність у боржника джерел доходів, грошових коштів на рахунках у банках та інших фінансових установах, а також рухомого та нерухомого майна, на яке може бути звернено стягнення. Копію постанови направлено на адресу боржниці (т. 1 а. с. 213-214, 215).

35. З пояснень старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові від 01 квітня 2024 року вбачається, що ніяких стягнень з ОСОБА_1 за ВП №№ НОМЕР_4, НОМЕР_2, НОМЕР_3 не проводилось, борг боржницею не сплачений (т. 1 а. с.180).

36. У квітні 2021 року представник КП «Харківські теплові мережі» звернувся до Шевченківського ВДВС у м. Харкові із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 6 829,77 грн (т. 1 а.с.157).

37. За період з 01 липня 2021 року по 30 квітня 2022 року на розрахунковий рахунок Шевченківського ВДВС у м. Харкові з пенсії ОСОБА_1 було перераховано 3 720,64 грн боргу, 682,97 грн виконавчого збору та 201,00 грн витрат на проведення виконавчих дій (т. 1 а. с. 230).

38. Станом на 13 лютого 2024 року на виконанні у Шевченківському ВДВС у м. Харкові перебувають три виконавчі провадження:

- ВП № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 638/3877/14-ц, виданого 07 червня 2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості у розмірі 6 829,77 грн. Залишок боргу за виконавчим провадженням складає 3 178,13 грн. Стягнення здійснювалося з пенсії ОСОБА_1 та тимчасово припинено на підставі пункту 10-2 розділу XIII Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIIдо припинення або скасування воєнного стану в Україні;

- ВП № 72077421 з виконання виконавчого листа № 638/11792/21, виданого 14 грудня 2021 року Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості у розмірі 6 868,51 грн. Борг за виконавчим провадженням не сплачений;

- ВП № 72077578 з виконання виконавчого листа № 638/11792/21, виданого 14 грудня 2021 року Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь КП «Харківські теплові мережі» інфляційних втрат у сумі 423,78 грн, 3% річних у розмірі 159,48 грн, а всього 583,26 грн. Борг за виконавчим провадженням не сплачений. Самостійно ОСОБА_1 сплату боргу не здійснює (т. 1 а. с. 109-110).

VІІІ. Позиція Верховного Суду

39. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК), Верховний Суд зазначає таке.

Щодо вимог про визнання дій державних виконавців неправомірними

40. У пункті 9 частини першої статті 2 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII визначено, що забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців є однією з засад виконавчого провадження.

41. За змістом статті 447 ЦПК, частини першої статті 74 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом.

42. Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

43. Відповідно до частини першої статті 13 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

44. Частинами першою та другою статті 18 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

45. У частині першій статті 28 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII зазначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

46. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що копії постанов про відкриття ВП № № НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_1 державними виконавцями направлялися на адресу ОСОБА_1 , зазначену у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_1 .

47. З огляду на викладене посилання ОСОБА_1 на те, що копії постанов про відкриття цих виконавчих проваджень їй не направлено, спростовуються матеріалами справи.

Щодо вимог про зобов`язання державних виконавців закінчити виконавчі провадження, скасування постанов про повернення виконавчого документа стягувачу та скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень

48. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

49. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частини друга, третя статті 39 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII).

50. Судами встановлено, що постановою Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року у справі № 638/3877/14-ц за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виправлення помилки у виконавчих листах, визнання такими, що не підлягають виконанню, визнання такими, що не відповідають вимогам статті 4 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, визнання відсутності у матеріалах справи належним чином засвідченої копії довіреності представника, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження скасовано ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року в частині поновлення ВП № № НОМЕР_5; НОМЕР_6; НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчих листів № 638/3877/14-ц, виданих Дзержинським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з теплопостачання, з огляду на те, що всупереч вимог статті 263 ЦПК суд не навів обставин, виходячи з яких він дійшов висновку про необхідність такого поновлення, незважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів про те, що виконавче провадження закінчене чи припинене, таких вимог до суду також не заявлялося. В іншій частині ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року залишено без змін.

51. Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про те, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2015 року, на підставі якого 07 червня 2017 року видано виконавчий лист № 638/3877/14-ц чинне, не скасоване та набрало законної сили. Підстав для зобов`язання державних виконавців закінчити виконавчі провадження та повернути виконавчі листи до суду немає.

52. За змістом статті 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV), який діяв на момент ухвалення рішення суду та набрання ним чинності, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання, зокрема, інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

53. Частиною другою статті 24 цього Закону передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

54. Разом з тим, пунктом 5 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

55. Верховний Суд звертав увагу, що пункт 5 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом від 02 червня 2016 року № 1404-VIII. Для пункту 5 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності (див. постанову Верховного Суду від 30 квітня 2025 року у справі № 482/989/15-ц).

56. Відповідно до статті 23 Закону від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, з моменту закінчення дії відповідної заборони.

57. Згідно із частиною першою статті 25 Закону від 21 квітня 1999 року № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

58. Як встановлено судами попередніх інстанцій, виконавчий лист № 638/3877/14-ц пред`являвся до виконання неодноразово. 08 лютого 2018 року було відкрите ВП № НОМЕР_4, яке 17 вересня 2019 року повернуто стягувачу через відсутність майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення. Згодом стягувач знову подавав виконавчий лист до виконання, який державними виконавцями був повернутий 26 листопада 2019 року та 05 березня 2021 року. Тобто строк пред`явлення виконавчого листа до виконання переривався й почав новий відлік з 17 вересня 2019 року - з моменту повернення виконавчого листа стягувачу, тому закінчувався 17 вересня 2022 року. Повторно виконавче провадження відкрито 07 листопада 2019 року та 02 грудня 2019 року, тобто в межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

59. З огляду на викладене апеляційний суд відхилив доводи ОСОБА_1 щодо порушення строків пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.

60. Крім того, твердження ОСОБА_1 про те, що стягувач первісно пропустив строк подання виконавчого листа до виконання, оскільки пред`явив його 08 лютого 2018 року, а міг лише до 28 лютого 2016 року, вже були предметом розгляду судами та їм була надана належна оцінка у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виправлення помилки у виконавчих листах, визнання такими, що не підлягають виконанню, визнання такими, що не відповідають вимогам статті 4 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, визнання відсутності у матеріалах справи належним чином засвідченої копії довіреності представника.

61. Так, зі змісту ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року та постанови Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року вбачається, що відповідно до пункту 5 розділу XIII Прикінцеві та Перехідні положення Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII у виконавчому листі правильно зазначений строк пред`явлення його до виконання, оскільки рішення суду набрало законної сили 28 листопада 2016 року, а виконавчий документ виданий після 05 жовтня 2016 року.

62. Доводи ОСОБА_1 про те, що постановою апеляційного суду було скасовано рішення, на підставі якого видано виконавчий документ № 638/3877/14-ц, у зв`язку з чим державний виконавець зобов`язаний був закінчити виконавче провадження, а виконавчий лист направити до суду, проте виніс постанови про повернення виконавчого документа стягувачу через відсутність у боржника майна, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, виходячи із встановлених вище обставин.

63. Також суд апеляційної інстанції визнав безпідставними посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_7 як представник КП «Харківські теплові мережі» не мала права підписувати заяву від 07 квітня 2021 року про прийняття до виконання виконавчого листа, оскільки не мала повноважень представляти інтереси цього підприємства через те, що довіреність від 23 квітня 2018 року № 40-1679/52 підписав генеральний директор КП «Харківські теплові мережі» ОСОБА_8, який 05 січня 2021 року звільнений із займаної посади. Апеляційний суд виходив з того, що такі обставини не свідчать про відсутність у ОСОБА_7 повноважень на звернення до виконавчої служби із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа від імені та в інтересах КП «Харківські теплові мережі», оскільки видана на її ім`я довіреність у встановленому законом порядку не скасована, а зміна керівника не припиняє дії довіреності.

64. Разом з тим, апеляційний суд виснував, що відсутність у виконавчому листі ЄДРПОУ стягувача не може тягнути за собою повернення виконавчого листа в порядку статті 4 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, оскільки витребування таких відомостей перебуває у компетенції державного виконавця.

65. Обов`язковими підставами визнання рішень, дій чи бездіяльності виконавця неправомірними є не лише сам по собі факт недотримання ним вимог Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, а порушення прав сторони виконавчого провадження.

Щодо вимог ОСОБА_1 про скасування арешту майна боржників

66. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (пункт 6 частини третьої статті 18 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII).

67. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

68. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди (частина п`ята статті 37 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII).

69. Встановлено, що арешт на кошти боржниці ОСОБА_1 у ВП № НОМЕР_3 державний виконавець наклав для виконання рішення суду, яке залишається невиконаним.

70. Верховний Суд наголошував, що арешт майна боржника є заходом, який застосовується для забезпечення виконання судового рішення, що підлягає примусовому виконанню. У разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є завершеним. Лише факт такого повернення, зокрема, через відсутність у боржника майна, на яке можна звернути стягнення, не є підставою для зняття арешту з майна та коштів. Стягувач може повторно пред`явити виконавчий документ до виконання. Тоді як за заявою боржника суд може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, з підстав, передбачених частиною другою статті 432 ЦПК (див. постанову Верховного Суду від 20 червня 2024 року у справі № 333/395/22).

71. Оскільки повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII не є підставою для зняття арешту з коштів боржника, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про скасування арешту.

72. Відомостей щодо закінчення виконавчого провадження чи визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку зі скасуванням судового рішення в частині, що стосується ОСОБА_1 , на підставі якого видано такий документ, матеріали справи не містять.

73. З огляду на встановлені обставини суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні скарги, правильно виходили з того, що у діях державних виконавців відсутні порушення приписів Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, а також права ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні не порушені.

Щодо вимог про стягнення майнової та моральної шкоди

74. Інститут судового контролю (розділ VII ЦПК) має на меті контроль за дотриманням та поновленням порушених прав сторін виконавчого провадження.

75. Встановивши, що у скарзі ОСОБА_1 заявлено вимоги щодо стягнення майнової та моральної шкоди, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що такі повинні розглядатись у порядку позовного провадження шляхом пред`явлення позову і не можуть бути розглянуті судом у порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

76. У касаційній скарзі ОСОБА_1 не наводить таких аргументів і доводів, які спростовують висновки судів попередніх інстанцій. Наведені ОСОБА_1 доводи були викладені також в апеляційній скарзі, яким суд апеляційної інстанції дав належну правову оцінку; такі доводи зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи та до переоцінки доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

ІХ. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

77. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права.

78. Незгода ОСОБА_1 із судовими рішеннями, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК).

79. Суди належним чином, з дотриманням норм статті 89 ЦПК щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно встановили обставини справи та правильно вирішили спір.

80. За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд вважає, що немає підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, що відповідатиме частині третій статті 401 та статті 410 ЦПК.

Із цих підстав,

керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 липня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: П. І. Пархоменко І. О. Дундар Є. В. Краснощоков