УХВАЛА

07 січня 2026 року

м. Київ

справа № 214/7922/23

провадження № 61-15994ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Страхом Вадимом Олеговичем, на рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 09 червня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 25 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Янковська Оксана Ігорівна, ОСОБА_4 , державний нотаріус Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикова Тетяна Валентинівна про визнання договору дарування недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

1. У жовтні 2023року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»

(далі - АТ «Райффайзен Банк») звернулося до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування гаражу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , який укладений 08 лютого 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Янковською О. І., зареєстрований в реєстрі за № 144; про скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Янковської О. І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 66338624 від 08 лютого 2023 року, номер запису про право власності 49180429; про визнання недійсним договору купівлі-продажу гаражу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , який укладений 09 січня 2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т. В., зареєстрований в реєстрі за № 2-27; та про скасування рішення державного реєстратора - державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 71049902 від 09 січня 2024року, номер запису про право власності 53236614.

Існування таких вимог позивач обґрунтовував тим, що 03 грудня 2021 року між

АТ «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СКАЙ ЛПГ» (далі - ТОВ «СКАЙ ЛПГ») укладено кредитний договір № 011/3650/01307615, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти в формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 5 000 000,00грн, а позичальник зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти та комісії, а також виконати інші зобов`язання визначені в договорі.

03 грудня 2021року з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором укладено договір поруки № 155990/3650/305653 між позивачем та ОСОБА_1 .

Також, 07 грудня 2021року між банком та ТОВ «СКАЙ ЛПГ» укладено договір про надання овердрафту № 015/3650/1308391, за умовами якого банк на умовах договору надав позичальнику можливість використання овердрафту в межах поточного ліміту - 2 800 000,00грн, а позичальник зобов`язався використовувати овердрафт за цільовим призначенням, погасити овердрафт/кредитну заборгованість, а також виконати інші зобов`язання визначені договором.

07 грудня 2021року з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за договором про надання овердрафту між позивачем та ОСОБА_1 укладено ще один договір поруки № 156168/3650/305653.

У зв`язку з невиконанням позичальником грошових зобов`язань за кредитним договором та договором про надання овердрафту, позивач направив

ОСОБА_1 вимоги про погашення заборгованості.

21 жовтня 2022 року банк звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «СКАЙ ЛПГ», ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 4 721 978,89грн та відшкодування судових витрат.

07 грудня 2022року до Господарського суду Дніпропетровської області банком також було подано заяву про забезпечення вищевказаного позову, згідно з якою Банк просив вжити заходи забезпечення позову, в тому числі шляхом накладення арешту на майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , зокрема на цегляний гараж № НОМЕР_2 г.

Також, 04 жовтня 2022 року АТ «Райффайзен Банк» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «СКАЙ ЛПГ», ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту в сумі 2 913 636,05грн та відшкодування судових витрат.

Заявник посилався на те, що з жовтня 2022 року по квітень 2023 року тривав розгляд судових справ за позовом кредитора до боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на загальну суму понад 7 мільйонів гривень, які були завершені ухваленням рішень на користь АТ «Райффайзен Банк», видачею судових наказів та подальшим зверненням Банку до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. з метою їх примусового виконання.

Листом приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев І. В. повідомив, що за результатами перевірки майнового стану ОСОБА_1 вбачається недостатність майна для повного виконання судових рішень та в ході додаткової перевірки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановив, що у 2023 році ОСОБА_1 за договором дарування від 08 лютого 2023року було відчужене нерухоме майно, зокрема гараж № НОМЕР_1 .

Так, згідно договору дарування гаражу від 08 лютого 2023 року дарувальниця, ОСОБА_1 , передала обдарованій - своїй матері ОСОБА_2 , безоплатно у власність гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , гараж НОМЕР_1 .

Позивач стверджував про те, що ОСОБА_1 володіючи гаражем з початку

2006 року, жодних дій щодо відчуження зазначеного майна протягом 16 років не вчиняла, а потреба та бажання відчужити гараж на підставі безоплатного договору на користь свого близького родича (своєї матері) виникла лише після пред`явлення до неї вимоги про погашення заборгованості за договором поруки, пред`явлення Банком позовів про стягнення заборгованості та заяви про забезпечення одного з позовів шляхом накладення арешту на її майно. Вказане на думку позивача свідчить про те що, ОСОБА_1 діяла очевидно недобросовісно, оскільки уклала договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника.

В подальшому в заяві про зміну предмету позову, позивач зазначав, що після звернення до суду 12 жовтня 2023 року з позовом відповідачка ОСОБА_2 здійснила відчуження спірного гаражу на користь ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу гаражу від 09 січня 2024 року, чим унеможливила виконання ймовірного рішення суду у даній справі.

2. Рішенням Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 09 червня 2025року позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування гаражу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який укладений

08 лютого 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Янковською О. І., зареєстрований в реєстрі за № 144; скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Янковської О. І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 66338624 від 08 лютого 2023року, номер запису про право власності 49180429.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу гаражу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який укладений 09 січня 2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т. В., зареєстрований в реєстрі за № 2-27; та скасовано рішення державного реєстратора - державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 71049902 від 09 січня 2024 року, номер запису про право власності 53236614.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

3. Постановою від 25 листопада 2025 року Дніпровський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 09 червня 2025 року - без змін.

4. 18 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просила скасувати рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 25 листопада 2025 року та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні позову.

5. Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та підлягає поверненню, з огляду на таке.

6. Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

7. Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

8. Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

9. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

10. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

11. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

12. Крім того аналіз положень статті 389 ЦПК України свідчить, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається норма (норми) права, щодо застосування яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

13. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої

статті 389 ЦПК України, особа, яка подає скаргу має враховувати, що частина перша статті 411 ЦПК України в чинній редакції містить сім, а частина третя цієї статті - чотири, окремих пункти в яких викладено підстави для скасування судового рішення.

14. Отже, у разі посилання на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, як підставу касаційного оскарження, заявник має конкретизувати, які саме випадки передбачені відповідними пунктами частин першої та/або третьої статті 411 ЦПК України наявні, на його думку, для скасування судових рішень та обґрунтувати свої доводи.

15. Таким чином особа, яка подає касаційну скаргу, має чітко визначити та обґрунтувати одну чи декілька (якщо вони не є взаємовиключними) підстав касаційного оскарження передбачених процесуальним законом (частиною другою статті 389 ЦПК України).

16. Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що її мотивувальна частина складається із викладення обставин справи та містить лише посилання на статтю 376 ЦПК України.

17. Водночас, Верховний Суд звертає увагу, що стаття 376 ЦПК України визначає межі розгляду справи апеляційним судом, його повноваження щодо скасування, зміни та ухвалення нового рішення по суті спору.

18. Посилання ОСОБА_1 на статтю 376 ЦПК України не свідчить про обґрунтування особою, яка подала касаційну скаргу, підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.

19. Хоча текст касаційної скарги і містить посилання на різні висновки Верховного Суду, але у касаційній скарзі відсутні обґрунтування, які могли б бути оцінені судом як такі, що відповідають підставам, визначеним пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

20. Отже наведення у тексті касаційної скарги переліку постанов Верховного Суду, без належного правового обґрунтування того, на якій підставі заявниця оскаржує судові рішення у справі, суд касаційної інстанції не вважає виконання обов`язкових вимог процесуального закону, визначених пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України, щодо зазначення у касаційній скарзі підстави (підстав), на якій (яких) така скарга подається

21. Оскільки особою, яка подала касаційну скаргу, не виконано вимог ЦПК України щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, а тому на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню.

22. Суд звертає увагу, що згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (рішення ЄСПЛ в справах «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

23. Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

24. Враховуючи, що у касаційній скарзі не викладені передбачені чинним

ЦПК України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку, скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Страхом Вадимом Олеговичем, на рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Янковська Оксана Ігорівна, ОСОБА_4 , державний нотаріус Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикова Тетяна Валентинівна про визнання договору дарування недійсним - повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, які подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак