Справа № 274/4232/25 Провадження № 2/0274/1769/25
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.26 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Гориніної Ю.О.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , представником яких є ОСОБА_3 ,
доБердичівської міської ради Житомирської області, представником якої є Окунь О.М.,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:ОСОБА_4 ,
провизнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом, у якому просять визнати за кожною із них право власності на 1/8 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями, який прийняли спадщину, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте постановою нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна, а саме - частку ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру.

Бердичівська міська рада Житомирської області та ОСОБА_4 своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомили, проте Бердичівська міська рада Житомирської області у заявах про розгляду справи без участі представника просить прийняти рішення на підставі наявних доказів.

Судом з`ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом від 07.11.2016 р. про смерть (а. с. 13).

Спадщину ОСОБА_5 прийняли спадкоємці за законом: його дружина - ОСОБА_2 , та дочка - ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою від 02.06.2025 р. приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Ковальчук О.Д. (а. с. 17).

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перейшли права та обов`язки (спадщина) ОСОБА_5 , у тому числі - права власності останнього.

До дня смерті ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (попереднє прізвище - ОСОБА_6 , був власником на праві спільної сумісної власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом від 30.11.2012 р. про право власності на житло та витягом від 09.04.2013 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 19, 20).

Тобто до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перейшло і право спільної сумісної власності ОСОБА_5 на вказану квартиру.

Разом з тим, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 постановою від 02.06.2025 р. приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Ковальчук О.Д. про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна, а саме - частку ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру (а. с. 19).

Частинами першою та другою статті 368 Цивільного кодексу України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Частинами першою та другою статті 370 Цивільного кодексу України встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У матеріалах справи відсутні докази того, що розмір часток ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , був різним, тому Суд виходить з того, що розмір цих часток був рівним, тобто складав 1/4.

Як вказувалось вище, у зв`язку з неможливістю встановлення розміру частки померлого ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , будучи спадкоємцями ОСОБА_5 за законом, які прийняли спадщину (до яких перейшли права та обов`язки ОСОБА_5 щодо цієї квартири), не можуть отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню права власності на 1/2 частку 1/4 частки квартири, тобто на 1/8 частку квартири за кожною.

Частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 як спадкоємці за законом, який прийняли спадщину, набули право власності на 1/2 частку 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на 1/8 частку квартири кожна.

Зважаючи на наведене, Суд вважає, що позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), до Бердичівської міської ради Житомирської області (Житомирська область, м. Бердичів, пл. Центральна, 1, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , дані про РНОКПП на момент ухваленні рішення у матеріалах справи відсутні) задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут