Справа № 135/1734/25
Провадження № 2/135/32/26
12.01.2026 Ладижинський міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,
з участю секретаря судових засідань Кузьміних О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Ладижин Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 24.02.2025 між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2478370.
25.06.2025 між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №25062025, у відповідності до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору за плату належні йому Права Вимоги, а Новий кредитор приймає належні Первісному Кредитору прав вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру Боржників від 25.06.2025 до Договору факторингу №25062025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №25062025 в сумі 13 110 грн, з яких: 3 000 грн - сума заборгованості за основним боргом; 750 грн - комісія за надання кредиту; 3 360 грн - комісія за обслуговування кредиту; 6 000 грн - сума заборгованості за неустойкою.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №2478370 в розмірі 13 110 грн, яку позивач просив стягнути із відповідача.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. У позовній заяві представник позивача просив здійснювати розгляд справи за відсутності їхнього представника та зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечують проти ухваленням судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою місця проживання, однак в судове засідання не з`явився. Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направив. Відзиву на позов до суду не подавав.
За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 24.02.2025 між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2478370, за умовами якого Товариство надало кредит позичальнику в сумі 3 000 грн, строком на 15 днів, дата повернення кредиту - 11.03.2025.
Комісія за надання кредиту: 9990,00 грн. Нараховується одноразово за ставкою 25 відсотків від суми кредиту за договором.
Проте, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконав, не сплачував кошти на погашення тіла кредиту, комісії та неустойки згідно кредитного договору.
В зв`язку з цим, станом на 25.06.2025 (дата передачі права вимоги за договором факторингу №25062025) у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №2478370.
25.06.2025 між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №25062025, у відповідності до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору за плату належні йому Права Вимоги, а Новий кредитор приймає належні Первісному Кредитору прав вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Згідно п.2.3 Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.
Позивач вказує, що відповідно до Реєстру боржників від 25.06.2025 до Договору факторингу №25062025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2478370 в сумі 13 110 грн, з яких: 3 000 грн - сума заборгованості за основним боргом; 750 грн - комісія за надання кредиту; 3360 грн - комісія за обслуговування кредиту; 6 000 грн - сума заборгованості за неустойкою.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Встановлено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» має право вимоги до ОСОБА_1 на підставі укладеного договору факторингу №25062025 від 25.06.2025.
Розрахунок заборгованості за кредитним договором №2478370 від 24.02.2025 наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом заборгованості за кредитним договором стосовно заборгованості відповідача за неповерненою сумою кредиту та несплаченою комісією за надання кредиту. При цьому, сума заборгованості відповідача по комісії за обслуговування кредиту та неустойці стягненню не підлягає.
Щодо обґрунтованості вимог по стягненню комісії за обслуговування кредиту слід відмітити таке.
У кредитному договорі, а саме в Анкеті-заяві на кредит №2478370 не передбачено умови про сплату позичальником комісії за обслуговування кредиту, натомість передбачено сплату комісії за надання кредиту.
Оскільки така умова відсутня в договорі, тому вимоги про стягнення з позичальника комісії за обслуговування кредиту є безпідставними.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
У той же час, лише однієї умови договору про сплату позичальником комісії за обслуговування кредиту недостатньо для стягнення з нього вказаної комісії. Окрім цього, кредитодавцю необхідно надати докази того, що позичальнику справді надавалися послуги пов`язані з обслуговуванням кредиту, якими він скористався.
Однак як видно з матеріалів справи кредотодавцем не було зазначено та не надано доказів існування, переліку послуг пов`язаних з обслуговуванням кредиту, і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а також доказів, що він користувався даними послугами протягом 15-денного строку кредитування.
Враховуючи, що кредитодавець не зазначив та не надав вищевказаних доказів, то відсутні і правові підстави для стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту в сумі 3 360 грн.
Окрім цього, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки в сумі 6 000 грн не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає чинному законодавству.
Відповідно до п.18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалась і триває до теперішнього часу.
Оскільки неустойка за кредитним договором нарахована в період дії воєнного стану, то ОСОБА_1 звільняється від обов`язку його сплати на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №2478370 в розмірі 3 750 грн (3 000 + 750 = 3 750).
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФК «ЄАПБ» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ЄАПБ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №2478370 підлягають задоволенню частково в розмірі 3 750 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір має бути присуджено позивачеві з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивач пред`явив позов на загальну суму 13 110 грн. Позов задоволено на суму 3 750 грн. Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме - 866,13 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 280-282 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 866,13 грн судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя