Справа №705/6676/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» в системі «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та просило стягнути на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 35 548,97 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: кредитний договір № 4 від 07.05.2021, за яким позичальнику видано кредит у сумі 14000 грн.; кредитний договір № 801 від 16.02.2022, за яким позичальнику видано кредит у сумі 10000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 ознайомилася з Публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції від 15.03.2021, від 01.11.2021) та власноручно підписала Заяву № 4 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 07.05.2021 та Паспорт споживчого кредиту від 07.05.2021; Заяву № 801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 16.02.2022 та Паспорт споживчого кредиту від 16.02.2022. Підписавши вказані документи, відповідач підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua. Відповідач належним чином не виконувала свої кредитні зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 03.06.2025 склала: за кредитним договором № 4 від 07.05.2021 23 506,74 грн., з яких: 13 985,58 грн. - заборгованість за кредитом, 9 521,16 грн. - заборгованість за процентами; за кредитним договором № 801 від 16.02.2022 12 042,23 грн., з яких: 8 674,51 грн. - заборгованість за кредитом, 1,92 грн. - заборгованість за процентами, 3 365,80 грн. заборгованість за комісією, в загальному розмірі 35 548,97 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді від 06.11.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від сторін судом у встановлений строк не отримано.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження. Зазначений документ був повернутий оператором поштового зв`язку до суду з відміткою про те, що адресат за зазначеною адресою відсутній. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином отримав копію ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Із матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ознайомившись із Публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції від 15.03.2021, від 01.11.2021), уклала з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» кредитні договори: кредитний договір № 4 від 07.05.2021, на підставі якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3000,00 грн., який в подальшому було збільшено до 14 000,00 грн.; кредитний договір № 801 від 16.02.2022, за яким позичальнику видано кредит у сумі 10000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 власноручно підписала Заяву № 4 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 07.05.2021 та Паспорт споживчого кредиту від 07.05.2021; Заяву № 801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 16.02.2022 та Паспорт споживчого кредиту від 16.02.2022.

Підписавши вказані документи, відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua.

Позивач взяті на себе зобов`язання за укладеними кредитними договорами перед відповідачем виконав належним чином, оскільки надав у користування на обумовлених умовах та в обумовленому розмірі кредитні кошти, що підтверджується відповідним платіжним дорученням та довідкою про збільшення кредитного ліміту.

Відповідач належним чином не виконувала свої кредитні зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 03.06.2025 склала: за кредитним договором № 4 від 07.05.2021 23 506,74 грн., з яких: 13 985,58 грн. - заборгованість за кредитом, 9 521,16 грн. - заборгованість за процентами; за кредитним договором № 801 від 16.02.2022 12 042,23 грн., з яких: 8 674,51 грн. - заборгованість за кредитом, 1,92 грн. - заборгованість за процентами, 3 365,80 грн. заборгованість за комісією, що відображено у Розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ».

Жодних доказів, які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надала. Таким чином, на момент розгляду справи доказів погашення кредиту у суду немає.

Позивачем направлялася на адресу відповідача письмова вимога (повідомлення) із рекомендацію погашення існуючої заборгованості, проте вона залишилася поза увагою відповідача.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.

Відповідно до ст.ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного, відповідно до ст.ст. 77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову.

При цьому суд вважає за необхідне щодо стягнення з відповідача комісії за кредитним договором зазначити таке.

У п. 5 Заяви № 801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 16.02.2022 та п. 1 Паспорту споживчого кредиту від 16.02.2022 зазначено, що щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить 2,22% від суми кредиту, який видається на загальні споживчі цілі.

За вказаним кредитним договором позивач, крім заборгованості за кредитом та процентами просить стягнути з відповідача заборгованість за комісією у розмірі 3 365,80 грн.

10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VІІІ. Зазначений Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.09.2022 у справі №755/11636/21, від 08.02.2023 у справі №168/349/20, та постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №755/9486/21.

Крім того, відповідно до п. п. 3.1, 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10.05.2007 №168 (далі-Правила), у кредитному договорі або додатку до нього банки повинні надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутних послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначивши, зокрема, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення. Банки також зобов`язані в кредитному договорі зазначити вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу, обґрунтувати вартість супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо).

Разом з тим, відповідно до п.3.6 Правил, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо) або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє споживач з метою встановлення, зміни чи припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Держава має сприяти забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри у суспільстві.

Споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму. Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть внаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визнання особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору (рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 у справі №15-рп/2011).

Споживач може і не знати, що при оформленні кредитного договору він оформив з банком непотрібну йому послугу.

Тому держава повинна забезпечувати захист громадян, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах.

Таким чином, пункт 5 Заяви № 801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 16.02.2022, а також пункт 1 Паспорту споживчого кредиту від 16.02.2022, в яких зазначено, що щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить 2,22% від суми кредиту, який видається на загальні споживчі цілі, щодо обов`язку позичальника сплатити кредитодавцю комісію, в силу ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними.

У зв?язку із зазначеним, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні частини позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії за споживчим кредитом.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що між сторонами виникли договірні зобов?язання, які відповідачем належним чином виконані не були, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та процентами є законними, обґрунтованими та в цій частині підлягають задоволенню, а саме: за кредитним договором № 4 від 07.05.2021 23 506,74 грн., з яких: 13 985,58 грн. - заборгованість за кредитом, 9 521,16 грн. - заборгованість за процентами; за кредитним договором № 801 від 16.02.2022 12 042,23 грн., з яких: 8 674,51 грн. - заборгованість за кредитом, 1,92 грн. - заборгованість за процентами, в загальному розмірі 32 183,17 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає до стягнення з відповідача, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 19, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» () заборгованість за Договором про споживчий кредит № 4 від 07.05.2021; за Договором про споживчий кредит № 801 від 16.02.2022 в загальному розмірі 32 183 грн. 17 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» витрати з оплати судового збору в сумі 2193 грн. 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Л.С. Годік