ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 січня 2026 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/8623/25

Головуючий у першій інстанції - Косенко О. Д.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/102/26

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

.

У С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 755865181 від 07 вересня 2022 року у розмірі 95 274 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 вересня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 755865181 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» умови договору виконало, перерахувало 07 вересня 2022 року ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 20 000 грн на його банківську карту № НОМЕР_1 . Відповідач належним чином не виконував кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 95 274 грн, з яких: 20 000 грн - заборгованість за тілом кредиту та 75 274 грн - несплачені відсотки за користування кредитом.

Позивач, пославшись на наявність права вимоги, зазначав, що 28 листопада 2018 року за договором факторингу № 28/1118-01 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги, до якого укладались додаткові угоди щодо продовження строку дії договору факторингу. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01, за яким клієнт відступив фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. 29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за договором факторингу № 29/05/25-Е відступило на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі і право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 755865181 від 07 вересня 2022 року.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2025 року позов ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 755865181 від 07 вересня 2022 року у розмірі 95 274 грн, 2 422,40 грн у відшкодування судового збору та 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду незаконним та посилаючись на неповноту з`ясування всіх фактичних обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та неправильне застосування норм матеріального права і порушення процесуальних норм, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Скаржник зазначає, що за судовою практикою Верховного Суду чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Договір факторингу від 28 листопада 2018 року укладений між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» ще за 4 роки до укладення спірного кредитного договору, тому такий договір факторингу відносно ТОВ «ФК «ЕЙС» не може вважатися укладеним, оскільки цим договором факторингу наперед не могло бути визначено зміст конкретних вимог, у тому числі й на майбутнє. Крім того, ані первісним кредитором, ані наступними кредиторами і позивачем не надсилалися позичальнику будь-які вимоги по сплаті грошових коштів та не повідомлялося щодо продажу/перепродажу спірного кредитного договору.

Відповідач вважає сумнівним достовірність поданих позивачем паперових роздруківок з веб-сайтів, оскільки з них неможливо встановити дійсні обставини справи щодо факту укладення договору про надання кредиту, факту ідентифікації особи при укладення електронного кредитного договору та переказу і отримання грошей, оскільки через розвиток технологій різні графічні редактори та штучний інтелект у сукупності дають змогу легко створити будь-який документ, який неможливо вирізнити від оригіналу, відтак ці докази повинні подаватися саме в електронному вигляді.

Наголошує на тому, що надані стороною позивача довідки про стан заборгованості не можуть бути належними доказами у справі, оскільки вони створені первісним та наступними кредиторами самостійно, без підтвердження їх належності будь-якими сторонніми незацікавленими особами, що не може свідчити про безспірність заборгованості та правильність її розрахунку. Вони не підтверджують користування відповідачем грошовими коштами, а лише свідчать про нарахування заборгованості без її детального обґрунтування.

У наданому відзиві представник ТОВ «ФК «ЕЙС», вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Позивач зазначає, що до позову додані документи в електронній формі: заявка на отримання грошових коштів, кредитний договір від 07 вересня 2022 року, платіжне доручення від 07 вересня 2022 року та довідка щодо дій позичальника в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Стверджуючи про неналежність наявних у справі письмових доказів, відповідач невірно ототожнює примірник електронного документу, який є оригіналом, від його електронної копії. Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або у разі його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа Тому якщо створюється електронний документ на комп`ютері чи ноутбуці, а потім зберігається на інший носій (флеш-накопичувач, картка, диск), то збережений примірник буде оригіналом електронного документа. Підпис відповідача відображено шляхом накладеннями електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Наданий до позовної заяви кредитний договір № 755865181 від 07 вересня 2022 року є оригінальним документом.

Звертає увагу суду на те, що до позовної заяви долучено платіжне доручення від 07 вересня 2022 року та документ, виданий та підписаний первинним кредитором, який підтверджує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало платіжну операцію шляхом подання надавачу фінансових послуг вищезгаданої платіжної інструкції. Крім цього, довідка, видана та підписана електронним підписом АТ «Універсал Банк» (банк, що здійснював платіж), свідчить про те, що банківську картку було емітовано для відповідача, і кошти зараховані саме на його картковий рахунок. Наведені докази, а також виписка АТ «Універсал Банк» по рахунку ОСОБА_1 повністю підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів за договором кредитної лінії від 07 вересня 2022 року у розмірі 20 000 грн. Заперечуючи проти перерахування йому коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження цих доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких даних, зокрема, доказів того, що відповідні кошти не зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить.

Стверджує, що алгоритм нарахування базової та дисконтної процентної ставки узгоджений умовами кредитного договору. Позивачем на підтвердження заявлених вимог надано розрахунки заборгованості, які створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Такі документи відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки охоплюють всі необхідні обчислення сум, заявлені до стягнення, зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти, яким чином розраховано остаточну суму заборгованості.

Наголошує на тому, що виконання договору факторингу № 28/1118-01 здійснювалося не одномоментно, оскільки правочин є рамковою угодою і підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, зокрема з 28 листопада 2018 року по 31 грудня 2024 року. Фактичне відступлення прав вимоги не обмежується моментом укладення кредитного чи факторингового договору, а здійснюється на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу. Право вимоги за договором № 755865181 від 07 вересня 2022 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 08 листопада 2022 року шляхом підписання Реєстру прав вимоги № 202. Перехід права вимоги на користь ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором від 07 вересня 2022 року стосувалося чинного зобов`язання на момент його передачі і відбулося на законних підставах, оскільки реєстр прав вимоги підписано після укладення кредитного договору з відповідачем (ураховуючи додаткові угоди до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року). Фактичне відступлення прав вимоги не прив`язується виключно до моменту укладення кредитного договору, а відбувається на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу.

Посилається на обґрунтованість доводів позову щодо законності набуття ТОВ «ФК «ЕЙС» прав вимоги за кредитним договором № 755865181 від 07 вересня 2022 року, укладеним з відповідачем, ураховуючи, зокрема те, що усі укладені договори факторингу пов`язують перехід права вимоги саме із фактом підписання між сторонами реєстру прав вимог або акту прийому-передачі реєстру боржників. Укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з ОСОБА_1 07 вересня 2022 року не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору № 755865181 від 07 вересня 2022 року передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому позивачеві на підставі реєстрів, які оформлені належним чином.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року розгляд справи призначено на 07 січня 2026 об 11 год. (а.с. 222).

У судове засідання сторони не з`явилися. До початку судового засідання ОСОБА_1 надав письмове клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість явки в судове засідання (а.с. 226-227). Проте, жодних обґрунтувань та доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин неможливості з`явитися до суду скаржником не надано, отже апеляційний суд позбавлений можливості дійти до висновку про поважність причин неявки відповідача та задовольнити заявлене клопотання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Ураховуючи те, що доказів на підтвердження причин неможливості бути присутнім у судовому засіданні відповідачем не надано та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, належним чином, повідомлених про її розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а рішення суду - скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що факт виникнення між позивачем та відповідачем кредитних правовідносин, отримання останнім та використання ним коштів, утворення заборгованості по оплаті тіла кредиту та процентів у межах строку кредитування, а також наявність у позивача, як кредитора, права вимоги, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами. Зокрема, у ході передачі прав вимоги за договорами факторингу право вимоги за цим кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС».

Районний суд, відхиляючи твердження сторони відповідача про відсутність доказів укладення кредитного договору у електронній формі, переходу права вимоги за кредитним договором від первинного кредитора до позивача, а також правомірності нарахування максимальної денної процентної ставки по кредиту, зазначив, що кредитний договір укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку-анкету на отримання кредиту, увівши свої персональні дані та іншу особисту інформацію. Про факт незаконного заволодіння банком його персональними даними відповідач не стверджує. Заповненням заявки позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови кредитування, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Суд виснував, що, посилаючись на недоведеність факту укладення кредитного договору, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження цих доводів, зокрема, укладення договору іншою особою. При цьому факт отримання кредитних коштів у заявах по суті справи відповідачем не заперечується. Погодившись з розміром нарахованих первісним і наступним кредитором відсотками, районний суд указав, що нарахування відсотків здійснювалося по 20 грудня 2023 року включно, тобто до початку дії обмежень, визначених ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки.

За висновком районного суду сутність договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року полягає не у відступленні права вимоги за конкретним кредитним договором, а у відступленні прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Реєстр прав вимоги, до якого було включено кредитний договір № 755865181 від 07 вересня 2022 року, укладено 08 листопада 2022 року, тобто через два місяці після укладення кредитного договору. Зазначений реєстр прав вимог містить індивідуалізацію щодо предмета договору та ціни. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру право вимоги вже існувало, а не було майбутнім.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з наведеним висновком суду, зважаючи на таке.

У справі встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно з п. 2.1. якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, зазначених указаним договором (а.с. 78-81).

Відповідно до п. 1.3, 4.1 цього договору під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

Пунктом 3.1.3. договору визначено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у розділі 13 цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.

28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року (а.с. 83 зворот).

31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої текст договору факторингу № 28/1118-01 викладено у новій редакції. Зокрема, пункти 1.3, 4.1 викладено так: право вимоги - право грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникають у майбутньому. Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує (а.с. 84-87). Строк дії договору продовжено до 31 грудня 2021 року.

31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року (а.с. 89).

31 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2023 року (а.с. 89 зворот).

07 вересня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 755865181, за умовами якого кредитодавець зобов`язувався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 20 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 35 зворот-43).

Договір кредитної лінії № 755865181 підписано ОСОБА_1 електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора MNV95D6H. Цей договір містить персональні дані відповідача.

У матеріалах справи наявні також заявка на отримання грошових коштів в кредит від 07 вересня 2022 року, Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та паспорт споживчого кредиту «СМАРТ» (а.с. 21, 22-27, 34-35), які ОСОБА_1 не підписано.

Відповідно до довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ОСОБА_1 07 вересня 2022 року о 09 год. 17 хв подав заявку на отримання кредиту, отримав договір, який підписав одноразовим ідентифікатором MNV95D6H 07 вересня 2022 року о 09 год. 21 хв. Кошти позичальнику перераховано 07 вересня 2022 року о 09 год. 22 хв (а.с. 13).

Як свідчить копія платіжного доручення від 07 вересня 2022 року кошти в сумі 20 000 грн згідно з договором № 755865181 від 07 вересня 2022 року перераховано ОСОБА_1 на платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с. 10).

Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 08 листопада 2022 року за кредитним договором № 755865181 від 07 вересня 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 46 402 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 20 000 грн, заборгованість за відсотками - 26 402 грн (а.с. 53).

08 листопада 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підписано реєстр прав вимоги № 202 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, витяг з якого підтверджує, що боржником є ОСОБА_1 за кредитним договором № 755865181 від 07 вересня 2022 року на загальну суму 46 402 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) - 20 000 грн, заборгованість по відсотках - 26 402 грн (а.с. 76-77).

31 грудня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підписано акт звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2022 року зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги № 202 від 08 листопада 2022 року за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с. 75).

30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01, за умовами якого клієнт ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити фактору ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Передбачено, що під правом вимоги є всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому (а.с. 70-72).

Зміст п. 3.1.1.-3.1.3. договору свідчить про те, що фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимоги окремо і сплачується фактором одним платежем протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог на банківський рахунок клієнта, зазначений в п. 12 цього договору, і вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.

Розрахунок заборгованості, проведений ТОВ «Таліон Плюс», свідчить про те, що станом на 20 грудня 2023 року за кредитним договором № 755865181 від 07 вересня 2022 року рахується заборгованість у розмірі 95 274 грн, з яких: заборгованість за кредитом 20 000 грн, заборгованість за відсотками 75 274 грн (а.с. 51-52).

20 грудня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписано реєстр прав вимоги № 2, у витягу з якого зазначено боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 755865181 від 07 вересня 2022 року на загальну суму 95 274 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) - 20 000 грн, заборгованість по відсотках - 75 274 грн (а.с. 68-69).

Копією платіжної інструкції в національній валюті від 22 грудня 2023 року № 5279 підтверджено, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплатило ТОВ «Таліон Плюс» 3 582 331,73 грн за відступлення права вимоги згідно з реєстром прав вимоги № 2 від 20 грудня 2023 року та договору факторингу № 10/1023-01 від 30 жовтня 2023 року (а.с. 67).

29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, за умовами якого фактор ТОВ «ФК «ЕЙС» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату, а клієнт ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступити факторові ТОВ «ФК «ЕЙС» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною Договору (а.с. 62-65).

29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, відповідно до якого передано ТОВ «ФК «ЕЙС» реєстр боржників у кількості 7 277 осіб (а.с. 57).

Як свідчить витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» право вимоги заборгованостей, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором № 755865181 від 07 вересня 2022 року на загальну суму 95 274 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) - 20 000 грн, заборгованість по відсотках - 75 274 грн (а.с. 60-61).

Відповідно до копій платіжних інструкцій в національній валюті від 04 червня 2025 року № 243, від 04 червня 2025 року № 245, від 05 червня 2025 року № 246, від 05 червня 2025 року № 247, від 06 червня 2025 року № 248 ТОВ «ФК «ЕЙС» сплатило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відповідно 1 000 000 грн, 1 000 000 грн, 1 000 000 грн, 1 000 000 грн та 437 227,55 грн в рахунок оплати за відступлення прав вимоги згідно з договором факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року (а.с. 54-56).

У виписці з особового рахунку за кредитним договором № 755865181 від 07 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 зазначено, що заборгованість за період з 29 травня 2025 року по 05 червня 2025 року становить 95 274, з яких: прострочене тіло - 20 000 грн, прострочені відсотки - 75 274 грн (а.с. 50).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За приписами ст. 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.

Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

З зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/11965/16.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» про стягнення заборгованості за кредитним договором не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Звертаючись з цим позовом та обґрунтовуючи заявлені вимоги, ТОВ «ЕЙС» указувало на те, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача на підставі договорів факторингу, які були укладені відповідно 28 листопада 2018 року, 30 жовтня 2023 року та 29 травня 2025 року, а також на підставі додаткових угод, якими продовжено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, і реєстрів прав вимоги до укладених договорів факторингу.

Перевіряючи наявність у ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 755865181 від 07 вересня 2022 року, колегія суддів ураховує наступне.

На час укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» предмет правочину - право майбутньої вимоги мало бути визначено, проте відповідної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення цього договору факторингу не існувало і сторони не могли передбачити, що 07 вересня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладе договір кредитної лінії № 755865181 саме з відповідачем.

Як станом на 28 листопада 2018 року, так і станом на 30 жовтня 2023 року, тобто на час укладення договорів факторингу № 28/1118-01 та № 30/1023-01, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не індивідуалізували належним чином предмет правочинів, а інформацію щодо ОСОБА_1 , як боржника, зазначено у реєстрі боржників № 202 від 08 листопада 2022 року, тобто майже через 4 роки після укладення першого договору факторингу.

Суд першої інстанції, не надавши оцінку наведеним обставинам, дійшов хибного висновку про те, що на час укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було наявне право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 755865181, оскільки матеріали справи не містять доказів, які свідчать про перехід до ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 755865181.

Підставою зміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

Суд апеляційної інстанції констатує, що чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, однак наведене стосується майбутніх вимог лише за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).

Апеляційний суд зважає також на те, що у справі відсутні докази на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.

Розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ураховуючи додаткову угоду № 26, визначено фінансування та порядок розрахунків. Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, розмір якої погоджується та визначається сторонами в кожному реєстрі прав вимоги окремо. За умовами пункту 3.1.2, фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткових угод. Пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у розділі 13 цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.

Пунктами 2, 3 реєстру прав вимоги № 202 від 08 листопада 2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» сторони погодили, що сума фінансування, належна до сплати клієнту за цим реєстром прав вимог становить 37 % від основної суми заборгованості та складає 969 162,41 грн. Сторони погодили, що сума фінансування за цим реєстром прав вимоги підлягає сплаті фактором у чотири етапи, до 20 числа кожного календарного місяця. Кожний платіж повинен бути не менше 25 % від суми фінансування (а.с. 77).

Доказів оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року стороною позивача не надано. Підписаний 31 грудня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» акт звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2022 року зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги № 202 від 08 листопада 2022 року за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с. 75), не є належним доказом здійснення господарської операції або факту перерахування коштів, оскільки він є інформаційним документом для звірки даних бухгалтерського обліку, а не первинним документом.

У постанові Верховного Суду від 05 березня 2019 року у справі № 910/1389/18 зазначено, що сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Колегія суддів вважає також помилковим висновок суду першої інстанції, як одну з підстав для задоволення позову, що право вимоги за договором кредитної лінії № 755865181 від 07 вересня 2022 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 08 листопада 2022 року на підставі реєстру прав вимоги № 202, який, на переконання суду, містить індивідуалізацію щодо предмета договору та ціни, оскільки відступлення майбутніх вимог можливе за умови їх визначення та існування саме на момент укладення договору факторингу. На час вчинення договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не індивідуалізували належним чином предмет правочину.

Зважаючи на наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено факт набуття ним права грошової вимоги відносно ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 755865181 від 07 вересня 2022 року. Доводи позивача про те, що укладений договір факторингу від № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є рамковою угодою і підтверджує згоду двох сторін на співпрацю у період з 28 листопада 2018 року по 31 грудня 2024 року, не спростовує зазначеного факту. Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло бути переданим цим товариством спочатку ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу № 30/1023-01від 30 жовтня 2023 року, а згодом і ТОВ «ФК «ЕЙС» 29 травня 2025 року на підставі договору факторингу № 29/05/25-Е.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення справи, оскільки не спростовують вищевикладені висновки апеляційного суду.

Беручи до уваги неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильність застосування районним судом норм матеріального права, апеляційний суд відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення відмову у задоволенні позову з підстав, наведених вище.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

За апеляційне оскарження рішення суду відповідач сплатив судовий збір у розмірі 4 542 грн (а.с. 191, 199).

Оскільки суд задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду та відмовляє у задоволенні позову, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат, понесених відповідачем, зокрема, належить стягнути з ТОВ «ФК «ЕЙС» на користь ОСОБА_1 4 542 грн у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2025 року - скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на користь ОСОБА_1 4 542 грн судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», зареєстроване місцезнаходження: вул. Харківське шосе, 19, офіс 2005, м. Київ, 02175, .

ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 09 січня 2026 року.

Головуюча: Н.В. Шитченк

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова