УХВАЛА

08 січня 2026 року

м. Київ

справа № 530/940/22

провадження № 61-16424ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Зінченком Григорієм Васильовичем, на заочне рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 30 січня 2025 року у складі судді Должко С. Р. та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року у складі колегії суддів Пилипчук Л. І., Дряниці Ю. В., Чумак О. В. у цивільній справі за об`єднаними позовами Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електроенергії та ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

1. У вересні 2022 року АТ «Полтаваобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача вартість електроенергії, не облікованої унаслідок порушення ОСОБА_1 як побутовим споживачем електроенергії Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), в сумі 57 947,59 грн.

2. Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

3. У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Полтаваобленерго» про захист прав споживача, у якому просив:

- визнати нечесною і агресивною застосовану АТ «Полтаваобленерго» відносно нього підприємницьку практику, яка полягає у фальсифікації працівниками товариства факту наявності порушення ПРРЕЕ споживачем та заборонити у подальшому застосовувати до нього нечесну і агресивну підприємницьку практику;

- визнати недійсним акт про порушення №005470 від 16 травня 2022 року;

- визнати протиправним і скасувати прийняте комісією Зіньківської дільниці Миргородської об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» в резолютивній частині протоколу № 5470 засідання комісії з розгляду акту про порушення споживачем ПРРЕЕ від 30 травня 2022 року рішення щодо нарахування йому суми до сплати за не обліковану електроенергію в розмірі 57 947,59 грн.

4. Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 04 січня 2023 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

5. Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2023 року цивільну справу за позовом АТ «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електроенергії об`єднано в одне провадження із цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго» про захист прав споживача. Об`єднаній справі присвоєно № 530/940/22.

6. Заочним рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 30 січня 2025 року позов АТ «Полтаваобленерго» задоволено.

Стягнено зі ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» вартість електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ в сумі 57 947,59 грн.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго» про захист прав споживача відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

7. Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

8. Постановою Полтавського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 30 січня 2025 року - без змін.

Узагальнені доводи касаційної скарги

9. 22 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, підписаною його представником, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову АТ «Полтаваобленерго» відмовити, задовольнивши натомість вимоги позову ОСОБА_1 .

10. Заявник як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 12 липня 2022 року у справі №234/15916/19, про те, що при вирішенні судами спорів за позовними вимогами, які ґрунтуються на рішенні комісії з розгляду актів про порушення споживачем ПРРЕЕ, судам необхідно досліджувати, як обставини щодо створення такої комісії, так і наявності у такої комісії відповідних права та повноважень на здійснення дій щодо розгляду актів про порушення від імені юридичної особи оператора системи.

Щодо поновлення строку на касаційне оскарження

11. У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує перед судом питання поновлення строку на касаційне оскарження з тих підстав, що копію повного тексту постанови апеляційного суду отримано ним 23 листопада 2025 року.

12. Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

13. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частини друга, третя статті 390 ЦПК України).

14. Оскільки касаційна скарга подана заявником протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту постанови суду апеляційної інстанції, то наявні підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження заочного рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 30 січня 2025 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року.

Позиція Верховного Суду

15. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

16. Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії», № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції, підкресливши, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

17. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

18. Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

19. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

20. Відповідно до пунктів 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

21. Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

22. Предметом вимог позову АТ «Полтаваобленерго» є стягнення вартості необлікованої електроенергії в розмірі 57 947,59 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн * 30 = 90 840,00 грн) на 2025 рік.

23. У свою чергу, звертаючись до суду за захистом своїх прав, ОСОБА_1 визначив свій позов як позов про захист прав споживача, обґрунтовуючи його неналежним ставленням відповідача до нього як до побутового споживача електроенергії внаслідок здійснення нечесної та агресивної підприємницької практики з боку постачальника послуг.

24. Відтак справа № 530/940/22є малозначною на підставі пунктів 1, 5 частини шостої 19 ЦПК України, а тому судові рішення, ухвалені у ній, не підлягають касаційному оскарженню. Об`єднання в одне провадження для сумісного розгляду двох справ, які в силу прямої вказівки процесуального закону є малозначними, не змінює категорію об`єднаної справи.

25. У пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України наведені винятки, за наявності яких судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, можуть бути оскаржені в касаційному порядку.

26. Такими винятками є ситуації, коли: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

27. Втім касаційна скарга посилання на такі випадки не містить.

28. Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що в цій справі відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

29. Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

30. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

31. Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

32. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

33. З урахуванням наведеного, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Зінченком Григорієм Васильовичем, на заочне рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 30 січня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 рокунеобхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої

статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Зінченком Григорієм Васильовичем, на заочне рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 30 січня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року у цивільній справі за об`єднаними позовами Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електроенергії та ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про захист прав споживача - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак Є. В. Синельников В. В. Шипович