Провадження № 6/592/14/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Шияновської Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Чайки Т.В.,

боржника ОСОБА_1 ,

представника боржника Склярова С.Л.,

стягувачки ОСОБА_2 ,

представника стягувачки Сергеєвої С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.12.2025 у справі № 592/19751/25,

у с т а н о в и в :

Боржник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Скляров С.Л., звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ Ковпаківського районного суду м. Суми 08.12.2025 у справі №592/19751/25, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 05.12.2025 і до досягнення дітьми повноліття.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що неповнолітні діти на момент винесення судового наказу і на даний час проживають разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , який несе витрати на їх утримання, а тому в розумінні положень ст. 160 ЦПК України, ст. ст. 180, 181 СК України у стягувачки ОСОБА_2 відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 , передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, та відсутність його обов`язку як боржника взагалі.

Заслухавши боржника та його представника на підтримку поданої заяви, стягувачку та її представника, які просили відмовити у задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками двох дітей: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6,7).

Сторони разом з дітьми зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями Управління «ЦНАП у м. Суми» СМР від 17.12.2025 (а.с. 44).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.10.2025 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 11-12).

05.12.2025 ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку, доходу, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину (дітей) відповідного віку, від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 1-2).

Підставою для подання заяви про видачу судового наказу ОСОБА_2 вказувала на те, що діти проживають разом з нею, батько дітей офіційно працевлаштований, отримує дохід, проте утримувати їх відмовляється, згоди про порядок і розмір аліментів між ними не досягнуто.

08.12.2025 Ковпаківським районним судом м. Суми видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 05.12.2025 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 15).

За змістом ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України).

Статтею 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За положеннями ст.160 ЦПК України та ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є особливою формою судового рішення та одночасно виконавчим документом.

Відповідності до положень ч.2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання;

матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Таким чином підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є помилка при його видачі або припинення обов`язку за правомірно виданим виконавчим документом.

При цьому подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не може бути пов`язане із оспоренням такого судового рішення по суті заявлених вимог, адже визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, належить до процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, тобто, рішень, які набрали законної сили та підлягають виконанню у примусовому порядку.

Як на підставу для визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми 08.12.2025 у справі № 592/19751/25 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, заявник посилається на те, що неповнолітні діти мешкають разом з ним, він несе витрати на їх утримання, при поданні заяви про видачу судового наказу ОСОБА_2 приховала вказані факти, а також фактичну наявність спору щодо визначення місця проживання дітей, тобто у останньої відсутнє право вимоги, а у нього відповідно обов`язок як боржника щодо сплати аліментів.

Водночас, з огляду на положення ст. 432 ЦПК України наведені обставини не можуть бути підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки, ОСОБА_1 фактично оспорює наявність підстав для задоволення судом заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

Заявник у заяві не навів обставин, які б вказували на відсутність та/або припинення у нього обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дітей, що був визначений судовим наказом. Обставини проживання в одній квартирі подружжя після розірвання шлюбу разом з дітьми безумовно не вказують на те, що неповнолітні діти мешкають саме з батьком, а не з матір`ю. Виписка з банківського рахунку ОСОБА_2 не свідчить, що витрати понесені ним саме на утримання дітей. З долучених до письмових заперечень копій постанов суду, термінових заборонних приписів вбачається, що між сторонами наявні складні конфліктні стосунки, що унеможливлює в добровільному порядку вирішити питання утримання дітей.

Матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_1 за судовим наказом від 08.12.2025, який набрав законної сили, а тому у відповідності до вимог ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Наведені в заяві ОСОБА_1 доводи щодо фактично наявного спору про визначення місця проживання неповнолітніх дітей суд оцінює критично, оскільки такі об`єктивно нічим не підтверджені, мають бути вирішені в позовному провадженні та не є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки судовий наказ було видано у відповідності до норм цивільного процесуального Закону, на підставі заяви, яка відповідала за формою та змістом вимогам статті 163 ЦПК України та відповідала критеріям визначеним в статті 161 ЦПК України в частині вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 89, 263, 265, 273, 432, 353, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.12.2025 у справі № 592/19751/25 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 12.01.2026.

Суддя Тетяна ШИЯНОВСЬКА