ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/128/26 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 607/14723/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шаповалова Світлана Григорівна, на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2025 року, ухваленого суддею Ромазаном В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

у липні 2025 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення із позовом в суд та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку по утриманню їхньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем. Добровільної згоди щодо сплати аліментів на утримання дитини між ними не досягнуто. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу своїй дочці.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на отримання неповнолітньої дитини, задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 аліменти на отримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 16 липня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Шаповалова С.Г. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2025 року та ухвалити нове, яким стягнути із ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 аліменти на отримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначила, що справа була розглянута без повідомлення ОСОБА_1 , що фактично позбавило відповідача можливості реалізувати своє процесуальне право на подання відзиву, участі у розгляді справи, надання доказів та пояснень.

ОСОБА_1 допомагає матеріально своїй родині (матері та батьку), які є пенсіонерами та один із них має інвалідність. Також донька з початку повномасштабного вторгнення росії та до квітня 2025 року повністю проживала з батьком у країні Польща. Її матір ніяким чином не цікавилася донькою, не приймаючи участь ні матеріально, ні морально у її всебічному розвитку та вихованні, штучно ініціюючи подання позовних заяв для задоволення своїх власних матеріальних інтересів. Посилання позивача та його представника в частині того, що відповідач ніяким чином не піклується дитиною та не приймає участь у її житті не має нічого спільного з дійсністю.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Зубенко О.А. подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шаповалової С.Г., у якому зазначив, що відповідач в апеляційній скарзі підтверджує факт, що він працює офіційно в країні Польщі та отримує постійний дохід. Зазначає, що має на утриманні та опіці своїх батьків осіб пенсійного віку. В свою чергу жодного доказу, щодо несення фактичних витрат, неспроможності батьків за собою опікуватись, фактичного перебування їх на його утриманні не надає. Зазначає, що його батько є особою з інвалідністю, але жодного підтвердження матеріали справи не містять.

Твердження відповідача про необхідність визначення стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки від доходу не обґрунтовано жодних доказом.

Суд правильно встановив, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, тому взмозі сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, такий розмір є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 (дівоче прізвище - ОСОБА_4 ) проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_1 ..

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін по справі народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане повторно 08 травня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області).

Неповнолітня ОСОБА_3 на даний час проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 і є внутрішньо переміщеними особами (Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6114- від 22 лютого 2024 року, № 6114- від 23 квітня 2025 року) та перебуває на її утриманні.

20 липня 2019 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області) і після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ».

На утриманні позивача перебувають двоє дітей від даного шлюбу: дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане повторно 06.07.2018 року Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області), та син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області).

Відповідач ОСОБА_1 є особою працездатного віку, працює за кордоном та отримує щомісячні доходи, коштів на утриманні спільної дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не надає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції на підставі ст.182 СК України врахував, стан здоров`я дитини, її матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, і те, що ОСОБА_1 є особою працездатного віку, а також взяв до уваги розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 років до 18 років. При цьому, суд зазначає, що відповідач доказів про наявність у нього інших утриманців суду не надав.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з вимог частин першої та другої ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями частин другої та третьої ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Неповнолітня ОСОБА_3 на даний час проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні, і є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6114- від 22 лютого 2024 року, № 6114- від 23 квітня 2025 року.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Не заслуговує на увагу посилання заявника на те, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до квітня 2025 року проживала з заявником в Польщі та перебувала на його утриманні, оскільки до матеріалів справи не було подано жодних доказів на підтвердження даного факту.

Також, матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що присуджений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 є для відповідача надмірним тягарем.

Так, матеріали справи не містять відомостей, що відповідач має проблеми із здоров`ям, а також докази того, що відповідач не може сплачувати присуджений судом розмір аліментів. Крім цього, доказів на спростування вказаних відомостей не надано скаржником і до апеляційного суду, тому колегія суддів доходить висновку, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів у 1/4 частці від доходу відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 є посильним для нього зобов`язанням та відповідає найвищим інтересам неповнолітньої дитини, а тому є справедливим.

Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року в справі № 759/10277/18 зазначив, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення суду за відсутності відповідача, що є істотним процесуальним порушенням, не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції вживались заходи щодо належного повідомлення відповідача про день та час розгляду справи, в тому числі на 03.10.2025 об 11год.30 хв. шляхом оголошення про судові засідання на сайті судової влади, у порядку передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.31).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Шаповалової С.Г. підлягає залишенню без задоволення, а заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2025 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шаповалова Світлана Григорівна, залишити без задоволення.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома