Справа № 216/1433/17
Провадження 6/216/14/26
УХВАЛА

Іменем України

08 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді Гайтко Л.А.

за участю секретаря судового засідання Маленької Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву від 27.11.2025 р. ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа від 05.06.2018 р. по справі №216/1433/17 таким, що не підлягає виконанню (з врахуванням додаткових пояснень від 03.12.2025 р.) -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся із заявою від 27.11.2025 р. до суду, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 05.06.2018 р. у справі №216/1433/17, виданий Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (з врахуванням додаткових пояснень від 03.12.2025 р).

В обґрунтування своєї вимоги вказав, що 05.06.2018 р. Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано виконавчий лист у цивільній справі №216/1433/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ СБЕРБАНК грошових коштів. Вказаний виконавчий лист неодноразово пред`являвся до примусового виконання та був предметом виконавчих проваджень у 2018-2020 роках, які були закінчені державними виконавцями, у 2024 році той самий виконавчий лист повторно прийнято до виконання, незважаючи на те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три роки та є таким, що сплив. Заявник стверджує, що між ним та ПАТ СБЕРБАНК, а також АТ Міжнародний резервний банк не укладався жодний кредитний договір, грошові кошти ним не отримувалися, що свідчить про відсутність цивільного зобов`язання, передбаченого ст. 1054 ЦК України, первісним стягувачем за виконавчим листом є ПАТ СБЕРБАНК банківська установа з російським державним капіталом.

Також заявник зазначає у додаткових поясненнях у справі від 03.12.2025 р., що підставами для подання заяви є: відсутність обов`язку, на виконання якого видано виконавчий лист, відсутність укладеного ним кредитного договору, відсутність отримання ним будь-яких грошових коштів, відсутність належних і допустимих доказів виникнення будь-якого зобов`язання.

23.12.2025 р. заявником через систему Електронний суд подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак всі спроби суду зв`язатися із заявником ОСОБА_1 в судовому засіданні 08.01.2025 р. через систему ВКЗ для забезпечення його участі у даному судовому засіданні в режимі відеоконференції були марними. У вказаній заяві ОСОБА_1 зазначив, що у разі, якщо з технічних чи інших причин суд не матиме можливості організувати проведення судового засідання в режимі відео конференції, розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами та його письмовими поясненнями й запереченнями, поданими до суду, без його особистої участі.

06.01.2026 р. заявником через систему Електронний суд подано Додаткові пояснення у справі.

02.01.2026 р. від стягувача АТ Міжнародний резервний банк надійшов Відзив (заперечення) на заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у якому

зазначив, зокрема, що представник Банку не зможе прийняти участь в розгляді справи, однак вважає, що вона може бути розглянута без його участі, а також вказав, що АТ Міжнародний резервний банк є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства СБЕРБАНК, при цьому саме на користь Банку стягнута заборгованість за рішенням суду, що спростовує посилання заявника про відсутність зобов`язання, на сьогодні АТ Міжнародний резервний банк не тільки перебуває у спеціальній процедурі ліквідації під управлінням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, але і належить державі Україна, отже жодного відношення до держави агресора рф АТ Міжнародний резервний банк не має, а кошти, отримані при стягненні заборгованості направляються на задоволення вимог кредиторів.

05.01.2026 р. через систему Електронний суд від стягувача надійшли додаткові пояснення.

30.12.2025 р. від іншої особи: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло Клопотання про заміну іншої сторони, у якому зазначається, зокрема, що на виконанні у Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебував виконавчий лист №216/1433/17 від 05.06.2018 р., однак заявник зазначив у якості іншої особи саме Управління, а відтак доцільно замінити іншу особу - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на належну іншу особу - Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Суд вважає, що залучення в якості іншої особи у даній справі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є правом заявника, а відтак Клопотання про заміну іншої сторони до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, виходячи з такого.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно дост.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного, так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 ЦК України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

В своїй заяві ОСОБА_1 , як на підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилається, зокрема, на відсутність обов`язку, на

виконання якого видано виконавчий лист, відсутність укладеного ним кредитного договору, відсутність отримання ним будь-яких грошових коштів, відсутність належних і допустимих доказів виникнення будь-якого зобов`язання, сплив строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як встановлено судом, в провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувала цивільна справа №216/1433/17 за позовом ПАТ СБЕРБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року позовні вимоги ПАТ СБЕРБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено та стягнуто: заборгованість за договором № 189#017475757 від 06.03.2014 р. в розмірі 407331,67 грн., з яких заборгованість за кредитом - 89396,97 грн., процентів за користування кредитом 79657,35 грн., пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом 74409,97 грн, штраф за факт прострочення сплати основної суми кредиту 240 грн. та судовий збір у розмірі 6109,98 грн.

Згідно з положеннями ст.289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

За ч.ч.2,3 ст.284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про перегляд вказаного заочного рішення, а також апеляційна скарга на дане рішення від ОСОБА_1 до суду не надходила, а відтак заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року у справі 216/1433/17 набрало законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, за заявою позивача ПАТ СБЕРБАНК від 20.07.2018 р. Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на виконання заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року у справі №216/1433/17 було видано, зокрема, виконавчий лист від 05.06.2018 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ СБЕРБАНК заборгованість за договором № 189#017475757 від 06.03.2014 р. в розмірі 407331,67 грн., з яких заборгованість за кредитом - 89396,97 грн., процентів за користування кредитом 79657,35 грн., пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом 74409,97 грн, штраф за факт прострочення сплати основної суми кредиту 240 грн.

Отже, слід констатувати, що виконавчий лист від 05.06.2018 р. у справі №216/1433/17 видано компетентним судом і він є належним виконавчим документом.

У виконавчому листі від 05.06.2018 р. у справі №216/1433/17 вказано строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 06.07.2021 р.

Як вбачається з листа-відповіді від 16.10.2025 р. Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на звернення ОСОБА_1 , відповідно до інформації, наданої Центрально-Міським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у вказаному відділі повторно перебувало виконавче провадження №76440878 з примусового виконання виконавчого листа №216/1433/17 від 05.06.2018 р., виданого Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ СБЕРБАНК (змінено найменування банку на Акціонерне товариство Міжнародний резервний банк, згідно з п. 1.3 Статуту АТ Міжнародний резервний банк є правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ СБЕРБАНК, ЗАТ ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ, АТ СБЕРБАНК РОСІЇ, АТ

БАНК НРБ, заборгованість за договором № 189#017475757 від 06.03.2014 р. в розмірі 407331,67 грн., яке відкрито постановою державного виконавця від 05.11.2024 р., сукупний розмір заборгованості по виконавчому провадженню №76440878 складає 448422,68 грн, з врахуванням суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

З огляду на наведене, виконавчий лист №216/1433/17 від 05.06.2018 р. неодноразово пред`являвся стягувачем до виконання.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

За частинами першою, другою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, з а якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

У відповіді на відзив, поданий до суду 02.01.2026 р. через систему Електронний суд заявник зазначає, зокрема, що виконавче провадження №57104092 з примусового виконання виконавчого листа №216/1433/17 від 05.06.2018 р. на суму 407331,67 грн. було завершене 07.03.2019 р. на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження.

Пункт 2 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження передбачає повернення виконавчого документа стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

А відтак, вказаний виконавчий лист було повернуто стягувачу саме у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Як визначається ч.ч. 4,5 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено пунктом 10-2 згідно із Законом № 2129-IX від 15.03.2022, відповідно до якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Як слушно зазначає стягувач у додаткових поясненнях, поданих до суду 05.01.2026 р. через систему Електронний суд, якщо врахувати, що виконавче провадження №57104092 завершене 07.03.2019 р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, трирічний строк пред`явлення до виконання виконавчих листів щодо заявника ОСОБА_1 встановлюється щонайменше з 08.03.2019 р. та закінчується 08.03.2022 р., тобто в період дії воєнного стану, а відтак, на момент оголошення в Україні воєнного стану 24.02.2022 р. строк пред`явлення виконавчого листа №216/1433/17 від 05.06.2018 р. вичерпано не було.

На підставі наведеного та зважаючи на те, що заявник не навів доводів, які б стосувалися питань виконання судового рішення та виконавчого документа, урегульованих ст. 432 ЦПК України, у справі відсутні докази помилковості видачі виконавчого листа, невідповідності його змісту, формі, реквізитам такого документа, припинення обов`язку боржника, спливу строку пред`явлення даного виконавчого листа до виконання, а обставини, на які посилається заявник не підтвердились у судовому засіданні, а тому суд доходить висновку, що заява від 27.11.2025 р. ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа від 05.06.2018 р. по справі №216/1433/17 таким, що не підлягає виконанню (з врахуванням додаткових пояснень від 03.12.2025 р.) є безпідставною та задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 6 ст. 259, ч. 1 ст. 268, 432 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви від 27.11.2025 р. ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа від 05.06.2018 р. по справі №216/1433/17 таким, що не підлягає виконанню (з врахуванням додаткових пояснень від 03.12.2025 р.) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.А. Гайтко