справа № 619/6094/25
провадження № 2/619/138/26
8 січня 2025 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Пруднікової О.В.,
за участю секретаря судового засідання Вишневської О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
Короткий зміст позовних вимог.
ТОВ «Українські фінансові операції» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 4749707 від 20.06.2024 у розмірі 76 800,00 грн.
Участь у справі сторін та інших учасників справи.
Представник ТОВ «Українські фінансові операції» у судове засідання не з`явився, надавши клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Крім того, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про місце, дату та час судового засідання за зареєстрованим місцем проживання був належним чином повідомлений, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
20.06.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4749707 (а.с. 17-21) .
Відповідно до п.1.2 кредитного договору банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 12 000 грн зі строком кредитування на 360 днів, з 20.06.2024 по 15.06.2025, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п. 1.3).
Відповідно до п. 1.4.1. стандартна процентна ставка становить 1,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки дорівнює 1,5%.
Відповідно до п.1.5 орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає: п. 1.5.1. за стандартною ставкою за весь строк кредитування 9 541,79 % річних.
Відповідно до п.1.6 орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає: п.1.6.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 76 800, 00 грн.
Відповідно п. 2.1. товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 . Сума кредиту (його частину) товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладання цього договору. Дата надання кредиту: 20.06.2024 або 21.06.2024 (п.2.2.).
Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Пейтек», відповідно до якої 20.06.2024 08:51:07 на банківську картку НОМЕР_1 перераховано кошти в сумі 12 000,00 грн (зв. сторона а.с. 26).
Сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватиметься згідно з графіком платежів (п. 4.1.)
27.02.2025 між ТОВ «Лінеура Україна», як клієнтом, та ТОВ «Українські фінансові операції», як фактором, укладено договір факторингу № 27/02/25 (а.с. 35-37).
Згідно з п. 1.1 договору фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за оплату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитним договором.
П. 1.2 договору передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п.3.3. цього договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта, підтверджують факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості. Клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно з реєстром боржників в електронному виді за формою, наведеною в додатку №5 до цього договору, на підставі акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному виді (додаток №6).
Відповідно до п. 1.3. клієнт зобов`язуються протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті боржника, та/або відправлення текстового повідомлення на зазначену в анкеті боржника електронну адресу та/або телефонний номер.
Відповідно до п. 3.2. загальна сума права вимоги, що відступають за договором становить 61 002 206,19 грн. Ціна продажу за договором становить 2 161 034,10 грн (п.3.3).
Пунктом 4.1 клієнт зобов`язується надати документацію по боржниках, зазначених у реєстрі боржників протягом 30 календарних днів з моменту підписання акту прийому-передачі реєстру боржників, але в будь-якому разі не раніше сплати фактором ціни продажу заборгованості.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №27/02/2025 від 27.02.2025 ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача під № 1 287 ОСОБА_1 , згідно з кредитним договором № 4749707 від 20.06.2024 на загальну суму: 63 540,00 грн., з яких: 12 000,00 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 45 540,00 грн- заборгованість за процентами та заборгованість за нарахованими штрафам/неустойками у розмірі 6000,00 грн (а.с. 32).
Згідно з копіями платіжних інструкцій № 5 від 27.02.2025 у сумі 1 080 517,05 грн та платіжної інструкції №1028 від 27.02.2025 у сумі 1 080 517,05 грн ТОВ «Українські фінансові операції» перерахувало кошти на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» призначення платежу: оплата згідно з Договором факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 (а.с. 45).
Згідно з роздруківкою ТОВ «Українські фінансові операції» від 28.02.2025 відповідачу направлено повідомлення про відступлення прав вимоги на номер телефону ОСОБА_1 зазначеному у п. 10 (реквізити та підписи сторін) кредитного договору (а.с. 25).
З повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 03.11.2025 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ). По рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) було зараховано кошти на суму 12 000,00 грн від 20.06.2024 (а.с.72).
Застосовані норми права, мотиви та висновки суду.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Кредитний договір № 4749707 від 20.06.2024, укладений між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
При укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які встановлені кредитним договором.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Як установлено судом, 27.02.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції», було укладено договір факторингу № 27/02/2025, відповідно до якого ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4749707 від 20.06.2024, що також підтверджується актом прийому-передачі Реєстру боржників, копіями платіжних інструкцій та витягом з реєстру боржників.
Щодо розміру заборгованості та її складових суд звертає увагу на таке.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Суд вважає, що тіло кредиту у розмірі 12 000,00 грн підлягає стягненню з відповідача, оскільки позивачем доведено їх перерахування, натомість доказів сплати відповідачем заборгованості за тілом кредиту матеріали справи не містять і відповідачем її розмір не спростовано.
Щодо стягнення заборгованості за відсотками.
У кредитному договорі № 4749707 від 20.06.2024 сторонами було погоджено строк дії договору, який відповідно до п. 1.3 договору становить 360 день з 20.06.2024 по 15.06.2025.
Із розрахунків заборгованості, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося в період з 20.06.2024 по 27.02.2025 (первісним кредитором), з 28.02.2025 по 15.06.2025 (позивачем), тобто в межах строку, передбаченого договором.
Разом з тим, суд не погоджується з розміром нарахованих відсотків, які підлягають стягненню з відповідача.
Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства.
Договір з відповідачем укладено 20.06.2024, тобто після набрання чинності зазначеною нормою.
Із наданих позивачем розрахунків заборгованості встановлено, що проценти за період з 20.06.2024 по 15.06.2025 нараховані за процентною ставкою 1,5%, тобто з 21 серпня 2024 році у розмірі більшому ніж встановлений законом.
За період з 20.06.2024 по 20.08.2024 року розрахунок заборгованості за процентами (11 160 грн (12 000 грн х 1,5 %) х 62 днів)) проведено позивачем із дотриманням норм законодавства.
У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що розмір заборгованості з 21.08.2024 по 15.06.2025 підлягає перерахунку, виходячи з встановленого п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» максимального розміру денної процентної ставки 1,0%, і становить 35 880 грн (12 000 грн (тіло кредиту) х1 % (розмір процентної ставки) х 299 (кількість днів у періоді).
Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за процентами становить 47 040 грн (11 160 (за період з 20.06.2024 по 20.08.2024 (1,5%)) + 22 920 грн (за період з 21.08.2024 по 27.02.2025 (1 %)) + 12 960 грн (за період з 28.02.2025 по 15.06.2025 (1 %))
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості за кредитним договором № 4749707 від 20.06.2024 в розмірі 59 040,00 грн, з яких: 12 000,00 грн сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту); 47 040,00 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом (за період з 20.06.2024 по 15.06.2025).
Щодо застосування положень частин десять, одинадцять ст. 265 ЦПК України, то суд враховує наступні висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2024 року у справі №911/952/22.
Частині десятій статті 238 ГПК України, частинам десятій, одинадцятій статті 265 ЦПК України кореспондують норми частин одинадцятої, дванадцятоїстатті 26 Закону «Про виконавче провадження», якими конкретизується порядок виконавчих дій виконавця щодо нарахування пені, відсотків до моменту виконання рішення суду за механізмом (формулою) визначеним у цьому рішенні суду. Зокрема, визначено: якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі; до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що положення частини десятої статті 238 ГПК України, частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України закріплюють механізм, який позбавляє кредитора необхідності звернення до суду з позовом щодо нарахування та стягнення, зокрема, відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як був розглянутий по суті і задоволений його позов про стягнення боргу, відсотків за невиконання того самого зобов`язання між тими ж сторонами.
Застосування частини десятої статті 238 ГПК України, частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України полягає у продовженні нарахування відсотків поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті позовних вимог. Вони застосовуються лише в тих випадках, коли суд, розглянувши спір по суті, ухвалив рішення про застосування відсотків.
Тобто можливість нарахування відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог у рішенні суду). Якщо суд не застосував відсотки в рішенні, то не може бути і зазначено про їх нарахування до моменту виконання рішення. І навпаки - якщо суд їх застосує, то у рішенні може зазначатися про нарахування відсотків до моменту виконання рішення.
Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що нарахування відсотків у порядку частини десятої статті 238 ГПК України, частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України ґрунтується на тих самих нормах матеріального права, які є підставою для задоволення позову судом за результатом розгляду справи та які зазначені в мотивувальній частині рішення.
За своєю природою відсотки, зазначені в частині десятій статті 238 ГПК України, частинах десятій, одинадцятій статті 265 ЦПК України, є заходами відповідальності, що застосовані судом за порушення боржником виконання зобов`язання. Тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Зазначені норми не визначають якоїсь іншої чи особливої правової природи відсотків, про нарахування яких суд може зазначити у рішенні про стягнення до моменту його виконання.
Стягнення процентів річних та суми інфляційних втрат визначено частиною другою статті 625 ЦК України, тобто не ґрунтується на тих самих нормах матеріального права, які є підставою для задоволення даного позову судом за результатом розгляду справи та не зазначені в мотивувальній частині рішення.
Отже, підстави для застосування положень частини десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України відсутні.
Розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 грн.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Судом встановлено, що позивачем ТОВ «Українські фінансові операції» 01.08.2024 укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатом Дідух Є.О. (а.с. 52, 23-24).
Як вбачається з Акту №4749707 прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) згідно договору №01/08/2024-А від 01.08.2024 адвокатом Дідух Є.О. надано ТОВ «Українські фінансові операції», зокрема, такий перелік послуг: зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом первинної консультації та роз`яснення з правових питань у рамках цивільного судочинства -0,5 год вартістю 440, 00 грн; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи 1 год, вартість 840 грн; аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства 0,5 год 440,00 грн; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом 1 год, вартістю 840, 00 грн; письмова юридична консультація. Складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів 1 год, вартістю 840,00 грн: проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Складання, оформлення та направлення адвокатських запитів 1 год, вартість 840, 00 грн; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №4749707 від 20.06.2024, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 до суду- 2 год, вартість 1640,00 грн; складання та оформлення інших документів. Додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів- 1 год, вартість 840 грн; складання та оформлення процесуальних документів необхідних для огляду цивільної справи в суді першої інстанції -2 год, вартість 1640,00 грн; представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4749707 від 20.06.2024, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , в тому числі участь у судових засіданнях 2 год, вартістю 1640,00 грн (зв. сторона а.с. 22).
Водночас зі змісту ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц.
Крім цього, Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
З урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
З огляду на вищевикладене, враховуючи ціну позову, складність справи, яка є типовою та нескладною, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, який об`єктивно підтверджується матеріалами справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, критерії розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати банку зі сплаті судового збору за подачу позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 205, 207, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 549, 611, 626, 628, 639, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 19, 81, 141, 211, 247, 258-260, 263-265, 280-282,354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю « Українські фінансові операції» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором № 4749707 від 20.06.2024 у розмірі 59 040 (п`ятдесят дев`ять тисяч сорок) грн.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» судовий збір в розмірі 1 862 (одна тисяча вісімсот шістдесят дві) грн 22 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі ) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) сторін:
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя О. В. Пруднікова