Справа № 522/11/26
Провадження № 2-к/522/1/26
УХВАЛА

12 січня 2026 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чорнуха Ю.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 , подане від її імені представником адвокатом Бабіною Кариною Олегівною, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_1 , подане від її імені представником адвокатом Бабіною Кариною Олегівною, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, у якому заявниця просить визнати на території України рішення Верховного Суду Юстиції, відділ сімейних справ, провінції Онтаріо, Канада у справі № FS-09-00 від 21.04.2011, яке набрало законної сили 22.05.2011, відповідно до змісту якого: шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який зареєстрований 15.08.1987 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська, розірвано 22.05.2011.

Клопотання обґрунтоване тим, що 15.08.1987 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська, про що 15.08.1987 складено відповідний актовий запис за № 1553. Судовим рішенням, виданим Верховним Судом Юстиції, відділ сімейних справ, провінції Онтаріо, Канада у справі № FS-09-00 від 21.04.2011 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Розірвання шлюбу набуває чинності через 31 день від дати цього рішення. Свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Верховним Судом Юстиції, засвідчено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. 21.11.2012 ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_7 . 24.12.2025 заявниця отримала відмову Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у внесенні запису про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що для проставлення відповідної відмітки необхідно пройти процедуру визнання рішення іноземного суду відповідно до ст.ст. 471, 472, 473 ЦПК України. Оскільки між Україною і Канадою не укладено договору про правову допомогу, то рішення суду Канади визнається в Україні за принципом взаємності і відсутність двостороннього договору із Канадою не може бути підставою для невизнання рішення.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали заяви передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В.

Розглянувши матеріали клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання рішення іноземного суду - поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України (ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Згідно ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ч. 1 ст. 472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому ст.ст. 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

До клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні; 3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 2 ст. 472 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 464 ЦПК України передбачено, що питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 466 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, яка подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Як вбачається із змісту клопотання ОСОБА_1 та доданих до нього документів, воно стосується виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про розірвання шлюбу.

В той же час, в порушення вимог ст.ст. 464, 466 ЦПК України у клопотанні про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, заявниця не зазначила боржника, його імені, місце його проживання або місцезнаходження його майна в Україні, обмежившись зазначенням відомостей лише про заінтересовану особу відділ державної реєстрації актів цивільного стану.

Оскільки клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, стосується рішення Верховного Суду Юстиції, відділ сімейних справ, провінції Онтаріо, Канада у справі № FS-09-00 від 21.04.2011 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , яким шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, у цьому клопотанні мав бути зазначений у якості боржника (заінтересованої особи) ОСОБА_10 , до якого пред`являвся позов про розірвання шлюбу, а подання такого клопотання мало б здійснюватися з урахуванням вимог ст. 464 ЦПК України - за місцем проживання (перебуванням) ОСОБА_9 або за місцезнаходженням його майна.

Зазначеним вимоги клопотання, подане представником ОСОБА_1 - адвокатом Бабіною Кариною Олегівною, не відповідає.

Відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, або клопотання подане особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

За таких обставин, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, підлягає залишенню без розгляду та поверненню заявнику.

Керуючись ст. 2, 4-5, 260-261, 353, 464-466, 471-472 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , подане від її імені представником адвокатом Бабіною Кариною Олегівною, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню залишити без розгляду та повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Юлія ЧОРНУХА