Справа № 522/210/26-Е
Провадження № 2-з/522/60/26
У Х В А Л А

12 січня 2026 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., дослідивши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дімітріу Вікторії Валеріївни про забезпечення позову по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, Колективного підприємства «Будова», Споживчого товариства «Сузір`я Будова», товариства з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система», товариства з обмеженою відповідальністю «Баубуд», Споживчого товариства «Сузір`я Плюс» про визнання права власності на об`єкт нерухомості,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Дімітріу Вікторією Валеріївною, до Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, Колективного підприємства «Будова», Споживчого товариства «Сузір`я Будова», товариства з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система», товариства з обмеженою відповідальністю «Баубуд», Споживчого товариства «Сузір`я Плюс» про визнання права власності на об`єкт нерухомості, в якій просить: визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , а саме: машиномісце/паркомісце № НОМЕР_2 (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) загальною площею 13,8 кв. згідно з Договором асоційованого членства у споживчому товаристві № 215/М від 29.01.2018 р.

Також 08.01.2026 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дімітріу В.В. надійшла сформована 07.01.2026 в системі «Електронний суд» заява про забезпечення позову, в якій просить: забезпечити позов шляхом: накладення арешту на об`єкт нерухомості, а саме машиномісце/паркомісце № НОМЕР_2 (реєстраційний номер 01.3074924.4645434.20250626.47.5541.02) загальною площею 13,8 кв.м. за місцезнаходженням АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що з урахуванням предмету позову, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі його задоволення з огляду на очевидний характер загрози майну, а саме, можливістю його відчуження (передання, продаж тощо) на користь інших осіб.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття, ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

За таких обставин обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Крім того, згідно пункту першого частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Тобто, суд на цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Як слідує з доданих до позовної заяви документів між споживчим товариством «Сузір`я Будова» та позивачем ОСОБА_1 укладено Договір асоційованого членства в споживчому товаристві - договору № 215/М від 29.01.2018 р., за яким позивачем внесено пай в розмірі 485 326,00 грн. за інвестування в будівництво машиномісця № НОМЕР_4 , розташованого на відмітці - 4.800 м за місцезнаходженням: АДРЕСА_2 .

Доказів того, що позивачем укладено договір асоційованого членства в споживчому товаристві та внесено пай за інвестування в будівництво машиномісця № НОМЕР_2 загальною площею 13,8 кв.м. за місцезнаходженням Україна, Одеська область, Одеській район, місто Одеса, проспект Лесі Українки, 19-Д представником позивача суду не надано.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення даної заяви.

Керуючись ст. ст.149-154,157, 258, 260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дімітріу Вікторії Валеріївни про забезпечення позову по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, Колективного підприємства «Будова», Споживчого товариства «Сузір`я Будова», товариства з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система», товариства з обмеженою відповідальністю «Баубуд», Споживчого товариства «Сузір`я Плюс» про визнання права власності на об`єкт нерухомості, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Юлія КОВТУН