Справа № 683/4051/25
У Х В А Л А

13 січня 2026 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Бондарчук Л.А. розглянувши заяву заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони на земельну ділянку,

встановив:

30 грудня 2025 року заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, подав позов до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки.

Того ж дня, одночасно із подачею вищезазначеного позову до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладання арешту на земельну ділянку площею 2,3403 га із кадастровим номером :05:020:0032, яка підлягає поверненню ОСОБА_1 , громадянки російської федерації у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, заборонити їй розпоряджатись, змінювати цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :05:020:0032, здійснювати її перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками.

В обґрунтування заяви посилається на те, що в згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 12 жовтня 2006 року є громадянкою російської федерації (паспорт громадянина російської федерації серія та номер НОМЕР_1 , виданий 12.10.2006, видавник 402-023, зареєстрована по АДРЕСА_1 , російської федерації, проживає у с. Іршики Хмельницького району Хмельницької області, на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26.10.2021 №683/239/21 (2/683/11091/21) та ухвали суду від 20.12.2021 № 683/2392/21 (2-во/683/16/2021) 27 січня 2022 року зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :05:020:0032 площею 2,3403 га, розташованої на території колишньої Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області та є її власником на даний час.

Відповідно до вказаного рішення із виправленням, внесеним до нього ухвалою суду від 20.12.2021 №683/2392/21 (2-во/683/16/2021) визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування з законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільського господарства площею 2,3403 га кадастровий номер :05:020:0032, що розташована на території Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області та належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №050523 від 05 грудня 2003 року.

Тому, з огляду на те, що земельна ділянка на даний час знаходяться у власності ОСОБА_1 , з порушенням норм та законів України, є підставою для забезпечення даного позову, оскільки існує можливість її відчуження третім особам, зміни конфігурації (об`єднання, поділ), вчинення інших дій, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про повернення земельної ділянки державі.

Указане зумовлює необхідність у забезпеченні позову відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України у вигляді накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, вважаю, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.153 ЦПК України).

Відповідно до абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно положень п.1, п.2 та п.4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2019 року у справі № 824/239/2018).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц.

Ураховуючи, що між сторонами дійсно виник спір щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення, та можливість відповідача здійснити відчуження майна, що є предметом спору на користь третіх осіб в будь-який час, а тому незастосування забезпечення позову шляхом накладенням арешту на зазначене майно та забороною на його відчуження може зробити неможливим виконання рішення суду, що порушить права заявника, тому необхідність забезпечення позову у спосіб, обраний заявником, слід визнати обґрунтованим.

При цьому, забезпечення даного позову саме у такий спосіб не позбавлятиме відповідача права користування спірною земельною ділянкою та не порушуватиме його прав та законних інтересів.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157,158, 258- 260 ЦПК України, суддя,

постановив:

Заяву заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони на земельну ділянку - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 2,3403 га із кадастровим номером :05:020:0032, яка підлягає поверненню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відчужувати, змінювати цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :05:020:0032, здійснювати її перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали для відома та виконання надіслати заявнику, а після її виконанняГоловному управлінню Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя