КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/4831/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянув в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання іпотеки припиненою та припинення обтяжень нерухомого майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2025 року в складі судді Савицького О. А.,

встановив:

24.10.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання іпотеки припиненою та припинення обтяжень нерухомого майна.

Посилається на ті підстави, що 02 березня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики.

На забезпечення виконання умов договору позики, 02 березня 2021 року між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Зазначає, що вона в 2021 році виконала свої обов`язки за договором позики.

Відповідач ОСОБА_2 не вживає заходів для здійснення державної реєстрації припинення іпотеки відповідно до статті 4 Закону України "Про іпотеку", що змушує ОСОБА_1 звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка просила суд:

1. визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором від 02.03.2021, іпотеку квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності на підставі Договору дарування квартири, посвідченого 27 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтелєвим А. В. за реєстровим № 791, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 85, номер запису про право власності: 36649870, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрющенко Л. М. та зареєстрованим в реєстрі за №345;

2. припинити обтяження майна та виключити з Державного реєстру іпотек запис №40797458 від 03 березня 2021 року про реєстрацію іпотеки нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , вчиненого Київського міського нотаріального округу Андрющенко Л. М. на підставі договору іпотеки №345 від 02.03.2021 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрющенко Л. М. та зареєстрованим в реєстрі за №345;

- припинити обтяження та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону на нерухоме майно номер запису про обтяження: 40797178 від 02.03.2021, а саме квартиру АДРЕСА_1 , вчиненого Київського міського нотаріального округу Андрющенко Л. М на підставі договору іпотеки №345 від 02.03.2021 та укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрющенко Л. М. та зареєстрованим в реєстрі за №345.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2025 року вказану позовну заяву передано за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.

Суд мотивував своє рішення тим, що даний спір стосується прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном, яке знаходиться у Подільському районі міста Києва, а тому на нього поширюються правила виключної підсудності.

23.11.2025 ОСОБА_2 через систему "Електронний суд" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2025 року. Вирішити питання про підсудність справи по суті, залишивши її для розгляду в Шевченківському районному суді м. Києва як суді, територіальна юрисдикція якого відповідає загальним правилам підсудності за місце м проживання відповідача.

Свої доводи мотивує тим, що позовні вимоги обґрунтовані повним виконанням позивачем своїх зобов`язань за договором позики та похідним від цього припиненням іпотеки,що забезпечувала виконання цих зобов`язань. Отже спір виник з договірних, зобов`язальних правовідносин між сторонами - договору позики та договору іпотеки як способу забезпечення виконання зобов`язання.

Крім цього, між сторонами існує інший спір у Шевченківському районному суді м. Києва щодо виконання договору позики - справа №761/36032/25 про стягнення заборгованості за договором позики.

Питання, які ставляться в даній справі про визнання іпотеки припиненою нерозривно пов`язані з обставинами належного/неналежного виконання за договором позики, які вже досліджуються тим самим судом.

Передача справи до іншого суду: створює ризик ухвалення суперечливих рішень різними судами щодо одних і тих самих правовідносин між тими самими сторонами; суперечить принципам процесуальної економії та концентрації процесу, оскільки потребуватиме подвійного дослідження одного і того самого доказового масиву різними судами; фактично погіршує становище відповідача, ускладнюючи йому доступ до правосуддя та захисту від штучного розщеплення пов`язаних спорів.

Суд першої інстанції не врахував цих обставин, хоча мав можливість застосувати підхід, за яким спір розглядається судом, у провадження якого вже перебуває справа, тісно пов`язана за предметом, підставами та складом сторін.

24.11.2025 представник ОСОБА_2 - адвокат Шугалєєва І. Г. подала зміни до апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2025 року та передати справу за територіальною підсудністю для розгляду до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, визначеного розпорядженням Голови ВССУ № 2710/38-14 від 02.09.2014 як суд, що здійснює правосуддя замість Калінінського районного суду м. Донецька.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, позивач по даній справі жодних способів захисту, які б містили позовну вимогу щодо права особи на нерухоме майно не обирає.

Позивач просить припинити іпотеку за вже вчиненим правочином, коли зобов`язання за основним правочином припинені, а відтак відсутні будь-які права та обов`язки щодо нерухомого майна, як об`єкту договору іпотеки.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що правила виключної підсудності щодо припинення іпотеки поширюються на дані правовідносини, а не застосовуються правила загальної підсудності.

Згідно з наявними матеріалами справи, зареєстрованим місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з тим, що територія м. Донецька є тимчасово окупованою та віднесена до району проведення АТО, розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 «Про визначення територіальної підсудності справ», виданим на виконання ч. 1 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», було змінено територіальну підсудність справ, підсудних судам, що знаходяться в зоні АТО. Цим розпорядженням, територіальну підсудність Калінінського районного суду м. Донецька, до юрисдикції якого належить адреса реєстрації відповідача, передано Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Таким чином, з урахуванням норм ст. 27 ЦПК України та чинного розпорядження про зміну підсудності, дана справа повинна розглядатися саме Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, як судом, визначеним для розгляду справ, підсудних Калінінському районному суду м. Донецька.

Відтак, оскільки вимога про визнання іпотеки припиненою повинна розглядатися судом за правилами загальної підсудності, враховуючи те, що вимога про припинення обтяжень нерухомого майна є похідною від основної вимоги, а тому така повинна розглядатися судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідною від якої є така вимога.

Враховуючи наведене вище, а також те, що дана справа не відноситься до підсудності Подільського районного суду м. Києва, адже місцезнаходження відповідача не належить за територіальністю до Подільського району м. Києва, а тому таку справу необхідно скерувати до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за підсудністю.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалась.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Враховуючи положення статті 181 ЦК України, позовами, що виникають з приводу нерухомого майна, є, наприклад, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (така позиція викладена, наприклад, у пункті 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», а також в подальшому Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17 та від 11 липня 2019 року у справі № 426/7217/18).

За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майном або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Позовні вимоги в даній справі заявлено з приводу припинення іпотеки нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 за договором іпотеки від 02 березня 2021 року, припинення обтяження нерухомого майна та виключення з Державного реєстру іпотек запису про реєстрацію іпотеки нерухомого майна, виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборони на нерухоме майно, а тому цей позов повинен розглядатися за правилами виключної підсудності.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що даний спір повинен розглядатися за зареєстрованим місцем проживання відповідача, з урахуванням розпорядження про зміну підсудності, є необґрунтованими.

Оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2025 року без змін.

Керуючись ст. 353, 367, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , з урахуванням поданих представником ОСОБА_2 - адвокатом Шугалєєвою Іриною Григорівною змін до апеляційної скарги, залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук