08.01.2026 Справа № 753/8542/25
Унікальний номер 753/8542/25
Номер провадження 2-п/756/12/26
УХВАЛА

про відмову в перегляді заочного рішення

08 січня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Лисенко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Пузіна Дениса Миколайовича про перегляд заочного рішення Оболонського районного суд м. Києва від 04листопада 2025 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2025 року позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ83266362 від 09 травня 2024 року станом на 23 квітня 2025 року у загальному розмірі 74315,12 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2339,53 грн.

28 листопада 2025 року через канцелярію суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Пузіна Д.М. про перегляд заочного рішення Оболонського районного суд м. Києва від 04 листопада 2025 року.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що жодних документів від суду відповідач не отримувала, тому не знала про розгляд справи, з текстом позовної заяви не ознайомлена.

Що стосується заперечення проти позовних вимог зазначає, що в анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язння, а також не вказана сума кредиту. Матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач ознайомилась і погодилась з умовами та Правилами надання банківських послуг АТ "Акцент Банку". Відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді процентів ( неустойки, пені) за порушення термінів виконання зобов`язань. З цих підстав просить переглянути заочне рішення Оболонського районного суд м. Києва у справі № 753/8542/25 від 04 листопада 2025 року та скасувати його.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28 листопада 2025 року заяву передано на розгляд судді Шролик І.С.

Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року заяву залишено без руху для сплати судового збору.

Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року продовжено відповідачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання копії ухвали.

24 грудня 2025 року до суду від представника позивача АТ «Акцент-Банк» надійшли заперечення на заяву відповідача про перегляд заочного рішення. В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що у поданій заяві про перегляд заочного рішення відповідача не вбачається зазначення відповідачем доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть стати підставою для скасування заочного рішення суду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України. Усі умови договору узгоджені сторонами, що доводиться підписом позичальника, з цих підстав, позивач просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 05 січня 2026 року прийнято до провадження заяву про перегляд заочного рішення суду, розгляд заяви призначено на 08 січня 2026 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, засобами електронного зв`язку.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши подану заяву про перегляд заочного рішення, матеріали надані в її обґрунтування, матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2025 року позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ83266362 від 09 травня 2024 року станом на 23 квітня 2025 року у загальному розмірі 74315,12 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2339,53 грн.

Як на підставу для скасування заочного рішення відповідач посилається на те, що судове засідання 04 листопада 2025 року відбулося за відсутністю відповідача ОСОБА_1 , оскільки повістку про виклик у судове засідання та ухвалу про відкриття провадження вона не отримувала. з цих же підстав не було подано відзив на позовну заяву.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 128 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Згідно з п. 4 ч. 7 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судом позовна заява з додатками та ухвалою суду з викликом надсилалась за зареєстрованим місцем проживання відповідача: АДРЕСА_1 . Проте, повернулась без вручення із позначенням "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд виконав покладений на нього обов`язок повідомити учасників про дату, час та місце розгляду справи, а відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не скористалися своїм правом взяти участь у судових засіданнях від 02 жовтня 2025 року та 04 листопада 2025 року, поважні причини неявки на судові засідання відсутні.

Поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

За ч. 7 та ч. 8 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Поважні причини неподання відзиву у встановлений законом строк також відсутні.

За змістом ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи у судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема: 1) неявка у судове засідання учасника справи щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зі свого боку, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, утриматися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд виконав покладений на нього обов`язок повідомити учасників про дату, час та місце розгляду справи, а відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не скористався своїм правом взяти участь у судовому засіданні. Крім того, відповідачем та його представником не надано доказів неможливості подання відзиву у передбачений законом строк, ними також не надано доказів наявності поважних причин порушення вказаного строку.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути єдиною підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному рішенню повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинно бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Як встановлено з матеріалів справи, 30 вересня 2025 року представник відповідача подав заяву про відкладення розгляд справи з метою отримання доступ до матеріалів справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 03 жовтня 2025 року долучений, як учасник справи та отримав доступ до матеріалів електронної справи. Також 03 жовтня 2025 року отримав судову повістку, як користувач електронного суду, з викликом на 04 листопада 2025 року.

З довідки про доставку електонного листа від 17 серпня 2025 року встановелно, що відповідач достоменно обізнана щодо порушеного стосовно неї провадження.

З досліджених доказів судом встанволено, що сторона відповідача належним чином не виконувала процесуальні обов`язки, не отримувала поштову кореспонденцію, не вчиняла дії щодо своєчасного ознайомлення із матеріалами справи, не з`являлася за викликом до суду в судове засідання, тому ураховуючи належне сповіщення, відсутність поважних причин неявки суд ухвалив заочне рішення.

На необхідність з`ясування наявності доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення неодноразово звертав увагу Верховний Суд України при підготовці Узагальнень судової практики щодо ухвалення та перегляду судами заочних рішень, зазначаючи, що зв`язку з практикою скасування заочного рішення без з`ясування, чи є у відповідачів докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, в результаті нове ухвалене рішення після скасування заочного рішення є аналогічним. Тому касаційний суд наголошує, що правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у цивільно-процесуальному законі.

Враховуючи викладене, здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили та є чинним, є порушенням принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення суд встановив, що доводи, викладені відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення, спростовуються дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи та викладені у позовній заяві. Відповідачем не наведено достатньо посилань на докази, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позовної заяви, та, на які він посилається у заяві, як на підстави скасування заочного рішення, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідачка вважає, що в анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена. У цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору провстановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також не вказана сума кредиту. Матеріали справи не містять підтверджень, що позивач ознайомилась з Витягом з Тарифів та Витягом з Умов і правил обслуговування, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент Банку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Надані Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки АТ «АкцентБанк» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Втім, вказані твердження спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме позивачем до позовної заяви додано Заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 05 вересня 2023 року, відповідно до п. 6 якої, у пільговий період, який становить 62 дні застосовується процентна ставка 0,000001% в день, у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4% на місяць. Пункт 10 заяви передбачає, що кредит надається клієнту відповідно до Тарифів, які розміщуються на веб-сайті банку у розділі Картки. Згідно з п. 15 заяви, підписуючи її відповідача підтвердила, що ознайомилась з актуальними Умовами і правилами надання послуг АТ «А-Банк». Заяву було підписано відповідачкою цифровим власноручним підписом.

Крім того, умови заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ3266362 від 09 травня 2024 року закріплюють істотні умови кредитного договору, зокрема: сума кредиту - 48400,00 грн., строк кредиту - 36 місяців, процентна ставка - 75% на рік, розмір щомісячного платежу - 3449,94 грн., денна процентна ставка - 0,14%, загальна вартість кредиту - 124197,59 грн. (п. 4, п. 5, п. 6, п. 7, п. 8, п. 10 заяви про надання послуги). Також у п. 15 заяви вказано, клієнт протягом 14 днів з дня отримання кредиту має право відмовитись від договору без пояснення причин, зокрема, й у разі отримання ним грошових коштів, про що має бути повідомлено банку та протягом 7 календарних днів з дати подання повідомлення про відмову від договору. При цьому, відповідно до п. 18 заяви, відповідач підтвердила, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять договір. Заяву було підписано кваліфікованим електронним підписом.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані заяви підписані відповідачкою ОСОБА_1 , що свідчить про те, що вона була ознайомлена з умовами договору, які були чітко вказані у заявах. Своєю можливістю відмовитись від кредитного договору впродовж визначеного договором строку відповідачка не скористалася.

Щодо нарахованої пені, то суд у своєму заочному рішенні від 04 листопада 2025 року вказав, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за штрафом (пенею) в сумі 2632,33 грн., тому встановив, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню та відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Підсумовуючи, сукупності обставин, визначених ст. 288 ЦПК України, як підстави для перегляду судового рішення, судом встановлено не було, а відповідачем їх наявність не доведена.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, interalia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Зважаючи на наведену практику ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, будь-яких доказів, які б спростовували правильність висновків суду, до заяви про перегляд заочного рішення стороною відповідача не додано.

Сукупності обставин, визначених ст. 288 ЦПК України, судом встановлено не було, а відповідачем їх наявність не доведена.

Частиною 3 ст. 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлялася судом про дату, час та місце розгляду справи, доказів про причини неявки в судове засідання, неподання відзиву своєчасно не надано та зважаючи на ту обставину, що заявником не зазначено доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та не були враховані судом при постановленні заочного рішення, суд приходить до висновку про залишення без задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Пузіна Д.М. про перегляд заочного рішення Оболонського районного суд м. Києва від 04 листопада 2025 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 285, 287, 288 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Пузіна Дениса Миколайовича про перегляд заочного рішення Оболонського районного суд м. Києва від 04 листопада 2025 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення від 04 листопада 2025 року може бути оскаржено в загальному порядку.

Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено 08 січня 2026 року.

Суддя І.С. Шролик