Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 січня 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Вереш А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гумен Н.В. до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, -

В СТ А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гумен Н.В. звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що 02.07.2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб.

У шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.03.2025 року шлюб між подружжям розірвано.

Після розірвання шлюбу діти проживають разом з матір`ю, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З моменту припинення спільного проживання відповідач припинив надавати позивачці будь-яку матеріальну допомогу на утримання їх спільних дітей.

На сьогоднішній день ОСОБА_3 змушена самостійно забезпечувати матеріально своїх дітей. Це для неї складно, оскільки її заробітна плата є невеликою.

Відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати посильну допомогу на утримання доньок, щоб забезпечити їх всім необхідним.

Таким чином добровільної домовленості відносно утримання дітей між сторонами не досягнуто.

ОСОБА_2 є молодий за віком, здоровий та працездатний, інших осіб на утриманні немає.

Відомо, що ОСОБА_2 офіційно працює водієм у в/ч НОМЕР_1 , батальйон НОМЕР_2 , що підтверджується копією з військового квитка і тому має матеріальну можливість допомагати своїм дітям.

Враховуючи всі ці обставини, позивачка вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дітей щомісячно в розмірі 1/3 від усіх доходів, починаючи з дня подання даного позову і до досягнення дітьми повноліття.

Відтак для захисту інтересів її неповнолітніх дітей позивачка вимушена звернутись до суду про стягнення аліментів.

У зв`язку з наведеним, позивачка ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, і до досягнення дітьми повноліття.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак її представник адвокат Гумен Н.В. надала суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити та розглянути справу у їх відсутності. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі й шляхом повідомлення на офіційному веб сайті судової влади.

За таких обставин, керуючись положеннями ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів та відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб.

У шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно свідоцтва Серії НОМЕР_3 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (згідно свідоцтва Серії НОМЕР_4 ).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.03.2025 року шлюб між подружжям розірвано.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. (ч.1 та ч.2 ст.183 СК України).

При визначенні розміру аліментів згідно ст.182 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні встановлено, що доходи, які отримує позивачка ОСОБА_1 є недостатніми для повноцінного забезпечення матеріального становища дітей.

Поряд з цим встановлено, що відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати посильну допомогу на утримання доньок, щоб забезпечити їх всім необхідним.

ОСОБА_2 є молодий за віком, здоровий та працездатний, інших осіб на утриманні немає.

Також при визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що ОСОБА_2 офіційно працює водієм у в/ч НОМЕР_1 , батальйон НОМЕР_2 , що підтверджується копією з військового квитка і тому має матеріальну можливість допомагати своїм дітям.

Докази, які спростовували б дане твердження позивача суду відповідачем не надано.

Положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані та досліджені судом обставини, приймаючи до уваги те, що обов`язок щодо утриманні неповнолітніх дітей покладено на обох батьків, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення та слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти утримання їх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, і до досягнення дітьми повноліття.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1664,00 грн.

Керуючись ст.ст.180,181,182,183 СК України, ст.ст.2, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 271, 354, 430 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код - НОМЕР_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код - НОМЕР_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду 18.11.2025 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1664, 00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 06.01.2026 року.

Суддя В.М.Малюк