Справа № 515/1715/25
Провадження № 2/515/183/26
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

12 січня 2026 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Луцюка В.О.,

секретар судового засідання Комерзан Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області заяву ОСОБА_1 про відвід судді від розгляду цивільної справи № 515/1517/25 за позовом ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Дукін Сергій Васидльович, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство оборони України про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, в якій просить суд встановити факт її постійного проживання із ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у період з 14 квітня 2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня його смерті.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2025 року справу передано у провадження судді Луцюка В.О.

Згідно з ухвалою суду від 04 листопада 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження та розпочато підготовче провадження; відповідачці роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву, третій особі на подання пояснень.

09 січня 2025 року від відповідачки ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Луцюка В.О. від розгляду вказаної справи за виявлення обставин, що викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді, зокрема, суддею раніше здійснювався розгляд, досліджувалися обставини та вирішувалися процесуальні питання в аналогічній справі №515/658/25, в рамках якої у судді могла сформуватися передчасна думка та переконання щодо результатів вирішення тих же вимог у даній справі № 515/1715/25. Крім того, на дату відкриття провадження у поточній справі вищезгадана справа № 515/658/25 перебувала на розгляді судді без вирішення, у зв`язку з чим суддею безпідставно було прийнято до свого провадження справу № 515/1715/25 без повернення такої, в порушення вимог п.3 ч.1 ст.186 ЦПК України. У той же час участь в автоматизованому розподілі справи суддя приймав в якості єдиного кандидата, якого системою й було безальтернативно призначено для розгляду даної справи (вх. № ЕП-32/25-Вх 09.01.2026).

У судове засідання учасники справи не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви відповідно до ч.8 ст. 40 ЦПК України.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність учасників справи, які не зявились у судове засідання.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Розглянувши заяву відповідачки про відвід судді, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч.2 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з ч.3 ст.40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з положеннями п.п.1-5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, а також якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відвід повинен бути вмотивованим (ч.3 ст.39 ЦПК України). Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Разом із тим, слід зазначити, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Білуха проти України, №33949/02, 49 - 52, від 09 листопада 2006 року).

Відповідно до п.2.1, 2.3 Бангалорських принципів поведінки судді, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Суддя по можливості обмежує себе у здійсненні дій, що можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та виносити рішення у справах.

У рішенні від 15 липня 2005 року у справі «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

При цьому, аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку, що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи.

Таким чином, можливо зробити висновок про те, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факти порушення порядку у визначення складу суду.

До того ж, згідно з усталеною судовою практикою, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 10 травня 2018 року у справі №800/592/17.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи ч. 4 ст. 39 ЦПК України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17), від 01 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Так, у своїй заяві відповідачка обґрунтовує відвід судді Луцюку В.О. тим, у неї є сумніви в неупередженості та об`єктивності судді при розгляді даної справи.

Судом встановлено, що у провадженні Татарбунарського районного суду Одеської області на розгляді перебувала цивільна справа № 515/658/25 за заявою ОСОБА_2 в особі адвоката Дукіна Сергія Васильовича, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 травня 2025 року головуючим у справі визначено суддю Луцюка В.О.

Згідно з ухвалою суду від 12 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до ухвали суду від 20 серпня 2025 року до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено ОСОБА_1 (матір загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 ).

10 листопада 2025 року судом постановлено ухвалу про задоволення клопотання заявниці ОСОБА_2 та залишено без розгляду заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Вивчивши заяву про відвід та додані до неї документи, суд вважає заявлений відвід необґрунтованим, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів того, що суддя є упередженим в розгляді даної справи, суду не надано.

Так, посилання на те, що суддя Луцюк В.О. приймав участь в аналогічній справі не є підставою для відводу, оскільки розгляд у даній справі не був розпочатий по суті та заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу (цивільна справа № 515/658/25) залишено без розгляду за клопотанням заявниці саме до початку розгляду справи по суті. Тобто, справа по суті не розглядалася та докази у справі судом не досліджувалися, а інші посилання відповідачки не є підставою для відводу судді від розгляду справи, оскільки з них не вбачається, що суддя Луцюк В.О. прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи.

Тобто, відповідачкою не наведено обставин на підтвердження упередженості судді Луцюка В.О. та порушення норм процесуального законодавства, які б свідчили про це, а також інших підстав, передбачених ст.36 ЦПК України, які унеможливлювали б розгляд справи суддею та викликали необхідність його відводу.

Оцінивши доводи відповідачки щодо підстав відводу, суд дійшов висновку про необґрунтованість такого, а тому вирішення питання про відвід судді підлягає розгляду у порядку ч.3 ст.40 ЦПК України іншим суддею.

Керуючись ч.3 ст.40, ст.260, 268 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Татарбунарського районного суду Одеської області Луцюка Вячеслава Олексійовича - визнати необґрунтованою.

Передати цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство оборони України про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу до канцелярії Татарбунарського районного суду Одеської області для виконання вимог ч.1 ст.33 ЦПК України з заявою про відвід судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 12.01.2026.

Суддя В.О. Луцюк