СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кицюк В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитними договорами у розмірі 107489,59 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що між АТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 23.04.2019 кредитний договір №101, за яким позичальнику видано кредит у розмірі 52069 грн; 10.03.2020 кредитний договір №001, за яким позичальнику видано кредит у розмірі 15000 грн; 19.11.2021 кредитний договір №901, за яким позичальнику видано кредит у розмірі 10000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 01 грудня 2024 року, яка складається: по кредитному договору від 23.04.2019 №101 - 89333,26 грн, з яких: 52068,41 грн заборгованість за кредитом, 37264,85 грн заборгованість процентами; по кредитному договору від 10.03.2020 №001 - 3366,06 грн, з яких: 1571,83 грн заборгованість за кредитом, 0,23 грн заборгованість процентами, 1794 грн заборгованість за комісією; по кредитному договору від 19.11.2021 №901 - 14790,27 грн, з яких: 10000 грн заборгованість за кредитом, 2,27 грн заборгованість процентами, 4788 грн заборгованість за комісією. Загальна сума заборгованості відповідача складає 107489,59 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між АТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 23.04.2019 кредитний договір №101, за яким позичальнику видано кредит у розмірі 52069 грн; 10.03.2020 кредитний договір №001, за яким позичальнику видано кредит у розмірі 15000 грн; 19.11.2021 кредитний договір №901, за яким позичальнику видано кредит у розмірі 10000 грн.

У зв`язку із невиконанням кредитних зобов`язань, у відповідача станом на 01 грудня 2024 року утворилась заборгованість на загальну суму 107489,59 грн.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача складається: по кредитному договору від 23.04.2019 №101 - 89333,26 грн, з яких: 52068,41 грн заборгованість за кредитом, 37264,85 грн заборгованість процентами; по кредитному договору від 10.03.2020 №001 - 3366,06 грн, з яких: 1571,83 грн заборгованість за кредитом, 0,23 грн заборгованість процентами, 1794 грн заборгованість за комісією; по кредитному договору від 19.11.2021 №901 - 14790,27 грн, з яких: 10000 грн заборгованість за кредитом, 2,27 грн заборгованість процентами, 4788 грн заборгованість за комісією.

Так, згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.п.5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Отже, наявні в матеріалах справи письмові докази (розрахунок заборгованості) є належними та допустимими доказами у розумінні статей 76-78 ЦПК України.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку.

Відтак, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст.4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 / РНОКПП НОМЕР_1 / на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» / / заборгованість у розмірі 107489,59 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 / РНОКПП НОМЕР_1 / на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» / / судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вікторія КИЦЮК