УХВАЛА

06 січня 2026 року

м. Київ

справа № 212/4169/25

провадження № 61-16454ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 22 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Енергопрогрес» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати всіх належних при звільненні сум,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

1. У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з ТОВ «Компанія Енергопрогрес» на його користь компенсацію за 54 дні невикористаної додаткової відпустки, передбаченої статтею 19 Закону України «Про відпустки», у розмірі 23 572,98 грн та середню заробітну плату у розмірі 653,02 грн за кожний день затримки виплати всіх належних при звільненні сум за період із 31 січня 2025 року до дня фактичної виплати компенсації за невикористані дні відпустки, але не більше як за шість місяців, з урахуванням виплаченої суми у розмірі 5 423,60 грн.

2. Рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 22 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

3. Оскаржуючи таке рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського апеляційного суду із апеляційною скаргою.

4. Постановою від 02 грудня 2025 року Дніпровський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 22 вересня 2025 року - без змін.

Узагальнені доводи касаційної скарги

5. 26 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 22 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

6. Як на підставу касаційного оскарження, ОСОБА_1 посилається на те, що судами не враховано висновків щодо застосування норми права, викладених у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2022 року у справі № 320/11614/20, від 27 березня 2024 року у справі №202/3322/22.

Позиція Верховного Суду

7. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

8. Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії», № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції, підкресливши, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

9. Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення ЄСПЛ у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії»).

10. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

11. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

12. Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

13. Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що до переліку малозначних справа відносяться справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

14. Ціна позову у цій справі складає 83 674,69 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (30 х 3 028 грн = 90 840грн). Таким чином ця справа відноситься до категорії малозначних.

15. Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, необхідно визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

16. Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а)-)г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі, віднесеній до категорії малозначних, можуть бути предметом касаційного перегляду.

17. Верховний Суд враховує доводи касаційної скарги, які значною мірою стосуються оцінки доказів у справі, та вважає, що незгода позивача з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами не свідчить про те, що ця справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи.

18. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

19. Наведені заявником обставини, які, на його переконання, потребують формування єдиної правозастосовчої практики, Верховний Суд визнає такими, що не стосуються фундаментальних питань права.

20. Верховний Суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 не зазначив у чому конкретно полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на думку заявника, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, отже випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено.

21. Судом враховано, що відмова у відкритті касаційного провадження у справі, яка не підлягає касаційному оскарженню, відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

22. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

23. З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19,

пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 22 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Енергопрогрес» про стягнення заробітної плати та середньої заробітної плати за весь час затримки виплати всіх належних при звільненні сум.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак Є. В. Синельников В. В. Шипович