Справа № 362/9367/25
Провадження 2/362/2304/26
У х в а л а

"08" січня 2026 р. суддя Васильківського міськрайонного суду київської області Медведєв К.В., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла зазначена позовна заява.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов наступного висновку.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175, 177 ЦПК України.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Вказаною нормою на позивача покладено процесуальний обов`язок повідомити суд про особу, у якої перебуває оригінал доказу, на який посилається позивач. Така обізнаність суду є необхідною для надання оцінки в судовому процесі кожному доказу, з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності. Більш того, обов`язок доказування обставин на які посилається позивач, і подання відповідних доказів покладається саме на нього (ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, позивач в позовній заяві має зазначити у кого перебувають оригінал кожного з доказів, копії яких він додає до позовної заяви.

Натомість в позовній заяві не вказано відомостей у кого перебувають оригінали кожного з доказів, копії яких додано до позовної заяви. Суд не може прийняти загальну фразу наведену у позовній заяві, що оригінали документів (доказів), копії яких додаються до даної позовної заяви і які були створені за участю позивача знаходяться у позивача, оскільки суд об`єктивно не може перевірити кожен доказ наданий позивачем на предмет відповідності зазначеному позивачем критерію. Також суд не може прийняти загальну фразу наведену у позовній заяві, що оригінали документів, укладених між третіми особами знаходяться у відповідних сторін таких правочинів, оскільки суд об`єктивно не може перевірити кожен доказ наданий позивачем на предмет відповідності зазначеному позивачем критерію.

Натомість в позовній заяві не вказано відомостей у кого перебувають оригінали кожного з доказів, копії яких додано до позовної заяви. Суд не може прийняти загальну фразу наведену у позовній заяві, що «оригінали документів (доказів), копії яких додаються до даної позовної заяви і які були створені за участі позивача (наприклад, договір відступлення/факторингу укладений між позивачем та попереднім кредитором, а також, документи які були передані в рамках такого відступлення), знаходяться у позивача. Оригінали документів, укладених між третіми особами (наприклад, договорів про попереднє відступлення права вимоги, де позивач не був стороною), знаходяться у відповідних сторін таких правочинів у зв`язку з чим позивач на має фізичної можливості надати оригінали таких документів до суду», оскільки суд об`єктивно не може перевірити кожен доказ наданий позивачем на предмет відповідності кожному із зазначених позивачем критеріїв.

Отже, позивач має виправити цей недолік позовної заяви шляхом подання до суду позовної заяви в новій редакції, в якій зазначити у кого перебувають оригінали кожного наведеного ним доказу, копії яких позивач додає до позовної заяви.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Виходячи з норм ч. 7 ст. 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Позивач подав до суду позовну заяву з доданими документами в електронній формі через електронний кабінет, проте до позовної заяви позивачем додано опис вкладення у цінний лист про направлення відповідачеві документів за адресою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до Відомостей з реєстру територіальної громади про місце проживання особи від 18.12.2025 відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Отже, позивач направив відповідачу документи за адресою, за якою останній не проживає.

Таким чином, позивач не виконав обов`язку передбаченого абз. 2 ч. 1 ст. 177, ч. 7 ст. 43 ЦПК України.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу зобов`язаний постановити ухвалу про залишення заяви без руху.

Отже, позивач має виправити цей недолік заяви шляхом подання до суду доказу (доказів) надсилання відповідачу за адресою його реєстрації копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Крім того, з копії опису вкладення у цінний лист адресованого відповідачу вбачається, що позивач направив відповідачу копію позовної заяви і 23 додатка, всього 24 предмета. Проте позивачем подано до суду позовну заяву і 24 додатка, не рахуючи доказ направлення відповідачеві копії позовної заяви з додатками.

Отже, позивач надав суду опис вкладення про направлення відповідачеві копії позовної заяви з 23 додатками, а до суду подав позовну заяву з 24 додатками. При цьому суд не враховує доказ направлення відповідачеві копії позовної заяви з додатками.

Норми ст.ст. 43, 177 ЦПК України не надають позивачу право вибору, які з доданих до позовної заяви копій документів надсилати відповідачеві, а які ні. Більш того, імперативні приписи вказаних норм передбачають обов`язок позивача направити всі додані до позовної заяви копії документів.

Зазначені недоліки свідчить про невиконання позивачем процесуального обов`язку передбаченого абз. 2 ч. 1 ст. 177, ч. 7 ст. 43 ЦПК України.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу зобов`язаний постановити ухвалу про залишення заяви без руху.

Отже, заявник має виправити цей недолік заяви шляхом подання до суду доказу (доказів) надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Оскільки, без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, суддя вважає за необхідне заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом 5 днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 176, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків терміном у 5 днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К.В. Медведєв