Ухвала

05 січня 2026 року

м. Київ

справа № 209/5542/24

провадження № 61-16555ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського від 03 липня 2025 року, додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського від 15 липня 2025 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати незаконним та скасувати наказ АТ КБ «ПриватБанк» від 08 квітня 2024 року № E.17.U.0.0/4-6999332 про її звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня 28 березня 2024 року та 29 березня 2024 року) без поважних причин; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» звільнити ОСОБА_1 на підставі поданої 22 серпня 2022 року заяви про звільнення за власним бажанням згідно із частиною третьою статті 38 КЗпП України з дотриманням усіх гарантій згідно законодавства; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 серпня 2022 року до дня ухвалення рішення суду із розрахунку середньоденного заробітку в розмірі 2 757,81 грн.

Дніпровський районний суд м. Кам`янського рішеннямвід 03 липня 2025 року позов задовольнив частково. Поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом. Визнав незаконним та скасував наказ АТ КБ «ПриватБанк» від 08 квітня 2024 року № E.17.U.0.0/4-6999332 про звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України - прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня 28 березня 2024 року та 29 березня 2024 року) без поважних причин. Зобов`язав АТ КБ «ПриватБанк» звільнити ОСОБА_1 на підставі поданої 22 серпня 2022 року заяви про звільнення за власним бажанням згідно із частиною третьою статті 38 КЗпП України з дотриманням усіх гарантій згідно законодавства. Стягнув із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 серпня 2022 року до 03 липня 2025 року в розмірі 500 000,00 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Дніпровський районний суд м. Кам`янського додатковим рішенням від 15 липня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Переверзева І. В. про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнив частково. Стягнув із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн. В решті вимог відмовив.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 25 листопада 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» задовольнив частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського від 03 липня 2025 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23 серпня 2022 року до 03 липня 2025 року в розмірі 500 000,00 грн скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким стягнув з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 серпня 2022 року до 03 липня 2025 року в розмірі 2 062 841,88 грн. В іншій частині рішення суду залишив без змін.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 25 листопада 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» залишив без задоволення, а додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського від 15 липня 2025 року - без змін.

29 грудня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського від 03 липня 2025 року, додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського від 15 липня 2025 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 473/2236/17, від 15 березня 2023 року у справі № 910/17459/20, від 03 листопада 2021 року у справі № 387/326/20, від 03 лютого 2022 року у справі № 509/5403/19, від 16 червня 2022 року у справі № 211/6466/19, від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, від 19 травня 2022 року у справі № 200/473/19-а, від 20 жовтня 2022 року у справі № 420/2523/21, від 04 червня 2024 у справі № 2-а-256/08, від 28 вересня 2021 року у справі № 825/3682/14, від 19 серпня 2020 року у справі № 524/6117/17, від 26 листопада 2020 року у справі № 234/15372/17, від 02 липня 2020 року у справі № 766/6227/17, від 31 травня 2021 року у справі № 234/15371/17, від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17, від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц, від 21 липня 2021 року у справі № 462/1586/19;

- суд не дослідив зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського від 03 липня 2025 року, додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського від 15 липня 2025 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року.

Витребувати з Дніпровського районного суду м. Кам`янського цивільну справу № 209/5542/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов