УХВАЛА

Справа № 684/1/26

Провадження № 2/684/101/2026

06 січня 2026 року селище Стара Синява

Суддя Старосинявського районного суду Хмельницької області Галиш І.Б., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Старосинявської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Старосинявського районного суду з позовом до Старосинявської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позовна заява щодо змісту та форми повинна відповідати вимогам ст.175 ЦПК України та містити дані, передбачені ч.3 вказаної статті, а також до неї додаються документи, визначені ст.177 ЦПК України.

Ознайомившись із змістом поданої заяви, судом встановлено, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст.175,177 ЦПК України.

Так, відповідно до п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Позивач звернулася із позовними вимогами майнового характеру - про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, а саме визнання за нею права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,46 га під будинком, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому не зазначила ціну позову.

Пунктом 9 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Як зазначається у п. 16 ПП ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки такий обов`язок покладається на позивача.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи), а щодо земельних ділянок на підтвердження ціни позову має бути надано відомості про нормативну грошову оцінку земельних ділянок за відповідною адресою (витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки).

З огляду на те, що позовна заява не містить ціни позову та відсутні докази на підтвердження її розміру з відсутністю необхідної оціночної документації, відтак відсутня можливість перевірки розміру судового збору, який підлягає сплаті позивачем при зверненні до суду із позовом про визнання права власності.

Тому, позивачу слід надати докази, які підтверджують дійсну вартість майна- житлового будинку та земельної діянки, з приводу якого виник спір, та відповідно вказати ціну позову.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі, ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюються в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З врахуванням вимог ч.9 ст.19 ЦПК України та положень Закону України «Про Державний бюджет на 2026 рік», яким установлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року становить 3 328,00 грн., розмір судового збору, що має бути сплачений за позовну вимогу майнового характеру, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 1331,20 грн.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно із ч. 9 ст. 185 ЦПК України, заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

Перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України реалізовано за допомогою комп`ютерної програми документообігу загальних судів "Д-3". Дані щодо підтвердження сплати (повернення) судового збору надходять в автоматичному режимі до "Д-3", при цьому виконується автоматичне поєднання записів про сплату (повернення) судового збору, які зазначаються в картці справи, з записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з Державної казначейської служби України.

Під час перевірки зарахування сплаченого судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, встановлено, що підтвердження про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України відсутнє, а саме: в комп`ютерній програмі документообігу загальних судів "Д-3" відсутній показник (Виписка про зарахування судового збору) автоматичного поєднання платіжного доручення з Державною Казначейською службою.

До матеріалів позовної заяви позивачем долучено квитанцію про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн №1.303268685.1 від 11.09.2025, однак судом встановлено, що вказана квитанція долучена до матеріалів справи №684/464/25 та в матеріалах даної цивільної справи з комп`ютерної програми документообігу загальних судів "Д-3" наявний показник (Виписка про зарахування судового збору) автоматичного поєднання платіжного доручення з Державною Казначейською службою, зазначена інформація підтверджена звітом (Виписка про зарахування судового збору), сформованим з КП Д-3 від 12.09.2025.

Отже, подана суду квитанція про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн №1.303268685.1 від 11.09.2025 свідчить про сплату судового збору в іншій цивільній справі.

Ухвалою Старосинявського районного суду від 15 жовтня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу на підставі ч.7 ст. 185 ЦПК України та вона не позбавлена права звернутися до суду з заявою про повернення сплаченого судового збору по справі №684/464/25.

Одночасно суд роз`яснює позивачу, що відповідно до вимог чинного ЦПК України передбачено зарахування судового збору до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви, лише у випадку відмови судом у видачі судового наказу та пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Таким чином, позивачу слід вказати ціну позову, сплатити судовий збір та, відповідно, надати суду документ про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Також, відповідно до п. 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Закон покладає обов`язок на позивача подати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч.2 ст.83, ч.5 ст.177 ЦПК України).

Суд роз`яснює позивачу, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини та коло спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У позові позивач зазначає, що за життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла усе своє майно дітям: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , також в позові міститься посилання позивача на те, що інші спадкоємці за заповітом відмовилися від прийняття спадщини, подавши до нотаріальної контори відповідні заяви.

Однак, у матеріалах справи наявна постанова №206/02-31/2025 про відмову у вчинені нотаріальної дії від 15 квітня 2025 року, в якій міститься інформація, що відповідно до спадкової справи №91/2012 після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв та отримав свідоцтво про право на спадщину інший спадкоємець її син ОСОБА_3 , який помер (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який також згадується в заповіті.

Суд зауважує, що відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, а за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Крім цього, в силу вимог ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Додані до позовної заяви примірники копій документів не відповідають зазначеним вимогам, оскільки не засвідчені належним чином, відсутні підписи позивача та дати засвідчення копій документів.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали для усунення вищезазначених недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 175, 177, 185 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Старосинявської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - залишити без руху і надати позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали суду, для усунення недоліків.

У випадку виконання позивачем вищевказаних вимог ухвали у визначений термін, позовна заява буде вважатись поданою у день первісного подання її до суду. Інакше заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Суддя Галиш І.Б.