Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/2167/25

Провадження № 2/439/198/26

05 січня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивачі: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2

представник позивачів ОСОБА_3 ,

відповідач: Підкамінська селищна рада Львівської області,

розглянувши у в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Підкамінської селищної ради Львівської області, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, ухвалив таке рішення.

Позивачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Бродівського районного суду Львівської області із позовними вимогами до відповідача: Підкамінської селищної ради Львівської області, в яких просить суд визнати за:

- ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на (одну другу) ідеальну частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований: АДРЕСА_1 , після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на (одну другу) ідеальну частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований: АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стислий виклад позиції позивачів.

Позивачі зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько - ОСОБА_4 . Їхня матір ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті батька залишилось спадкове майно. При своєму житті покійний батько ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 склав заповіт в їхню користь на все своє майно в рівних частинах.

В склад спадкового майна, яке залишилось після смерті покійного батька ОСОБА_4 входить житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При своєму житті їхні батьки жодних правовстановлюючих документів на даний житловий будинок не оформили. Позивачі зазначають, що вони є єдиними спадкоємцями першої черги цього майна, інших спадкоємців немає.

24 липня 2025 року позивачі звернулись до нотаріуса Бродівської державної нотаріальної контори Зурабової С.О. щодо відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , та у видачі свідоцтва про право на спадщини їм було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок.

Позивачі звертають увагу, що вони бажають реалізувати власні спадкові права.

Відтак, позивачі мотивують, що з метою проведення належної правової процедури реалізації власних спадкових прав, вони вимушені звернутися до суду за захистом свого невизнаного права.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

24 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів зі дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися. Від представника позивачів адвоката Микитюка С.М. надійшла заява про розгляд справи без його участі , позовні вимоги підтримують повністю та просять суд такі задовольнити.

Відповідач участь свого представника під час судового засідання не забезпечив. Від представника відповідача Б. Бутинського надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача.

За нормативними правилами частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, судове засідання проведено за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 07 вересня 2011 року (а.с. 21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 07 вересня 2011 року (а.с. 19).

Відповідно до заповіту зареєстрованого в реєстрі за №56 від 04.10.2007 року секретарем Вербівчицької сільської ради Бродівського району, ОСОБА_4 , заповів усе своє майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах (а.с. 20).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06 травня 1954 року, ОСОБА_6 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.11).

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_4 від 02 листопада 1975 року ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу 09 грудня 1980 року актовий запис № 269, змінила прізвище на ОСОБА_7 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 01 червня 1963 року, ОСОБА_8 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.16).

Відповідно до витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 52502722 від 05.03.2012 року, після смерті ОСОБА_4 , відкрито спадкову реєстраційну справу №111 (а.с. 22).

Довідкою № 85 від 20 жовтня 2025 року виданою Підкамінською селищною радою, відповідно до якої, власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Акт на право власності на будинок не видавався. На день смерті з померлим зареєстрованих не було (а.с.41).

Відповідно до довідки про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна за № 289 від 16 липня 2025 року, згідно з якою дані про реєстрацію права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у КП ЛОР «Золочівське МБТІ» відсутні (а.с. 24-40).

Мотиви суду.

За змістом статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За правилами частини 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

- реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

- на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним Кодексом України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), зокрема на підставі записів у по господарських книгах.

Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Вимогами частини 1 статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Аналогічні норми дублюються у нормі статті 5 Цивільного кодексу України, де вказується, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

За правилами статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Нормативними приписами статті 1218 Цивільного кодексу України визначено, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 Цивільного кодексу України).

Нормою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вирішуючи питання визнання права власності в порядку спадкування, суд виходить з того, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом майна свого батька ОСОБА_4 .

Житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належав ОСОБА_4 , що було встановлено судом.

Спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили дії для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті свого батька ОСОБА_4 , шляхом подання заяви про прийняття спадщини.

Однак, у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , їм було відмовлено, з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на дане майно.

Суд наголошує на тому, що позивачі об`єктивно позбавлені можливості прийняти належну їм частину спадщини у позасудовому (нотаріальному порядку). Відтак, визнання права власності фактично є винятковим способом захисту прав позивачів.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкоємці з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набули право на спадкове майно; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що сторони не заперечують проти ухвалення рішення на користь позивачів; те, що ухвалення рішення на користь позивачів не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачами підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 10, 81, 89, 206, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на (одну другу) ідеальну частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований: АДРЕСА_1 , після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на (одну другу) ідеальну частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований: АДРЕСА_1 , після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_6 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Відповідач: Підкамінська селищна рада Львівської області, місцезнаходження: Львівська область, Золочівський район, смт. Підкамінь, вулиця І.Франка, 1, .

Суддя Б.М. Петейчук