справа № 489/9083/25
провадження №2/489/4021/25
УХВАЛА

про передачу справи до іншого суду

05 січня 2026 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - А-Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

У листопаді 2025 року А-Банк через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 20.07.2022 у розмірі 65471,16 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 24.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Після призначення справи із матеріалів справи встановлено, що згідно позовної заяви відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , її місцем проживання вказано: АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою розташоване КУ «Центр реінтеграції бездомних осіб».

При відкритті провадження судом встановлено, що відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва про зареєстрованих осіб № 16.27-56940-2025, від 11.11.2025 інформація про місце реєстрації ОСОБА_1 відсутнє.

Згідно відповіді УДМС України в Миколаївській області від 13.11.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована по АДРЕСА_1 , 12.09.2023 знята з реєстрації.

Із відповіді № 1996419 від 11.11.2025 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 14.08.2023 зареєстрована як внутрішньо-переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 .

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Згідно із частиною першою статі 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (пункт 1 частини першої статті 31 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною першої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав ісвобод внутрішньопереміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав ісвобод внутрішньопереміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню (постанова Верховного Суду від 14.08.2024 у справі № 607/5535/22).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові від 29.07.2019 у справі № 409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до частини дев`ятої статті 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За правилами частини другої статті 31 ЦПК України, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

У даному випадку, справа прийнята до розгляду судом з порушенням правил підсудності, оскільки на момент відкриття провадження відповідач за основним місцем реєстрації була знята з реєстрації та зареєстрована як внутрішньо-переміщена особа в АДРЕСА_2 , яка відноситься Пересипського району міста Одеси.

При цьому, суд враховує, що відповідно до статті 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Отже, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є безумовною підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Враховуючи, що вказаний позов, у відповідності до територіальної підсудності повинен розглядатись за місцем реєстрації відповідача, як внутрішньо-розміщеної особи, через що не підсудний Інгульському районному суду міста Миколаєва, тому справа підлягає передачі за належною територіальною підсудністю до Пересипського районного суду міста Одеса.

Керуючись статями 27, 31, 32, 187 ЦПК України,

ухвалив:

Передати матеріали цивільної справи №489/9083/25 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за територіальною підсудністю до Пересипського районного суду міста Одеса.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 05.01.2026.

Суддя І.В. Коваленко