Провадження № 2-др/357/5/26
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 січня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Бебешко М. М. ,
при секретарі - Ільницька І. П.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква заяву представника позивача - адвоката Запаскіна Максима Романовича, про ухвалення додаткового судового рішення,-
28 листопада 2025 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення в даній цивільній справі. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто із Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 774 524,16 грн, розрахований, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 896,44 грн за період з 09 серпня 2022 року по 28 листопада 2025 року включно. Стягнуто з Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок затримки виконання судового рішення, в сумі 10 000,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 121,12 грн. Стягнуто з Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 7 745,24 грн.
03 грудня 2025 року представник позивача - адвокат Запаскін Максим Романович через систему «Електронний суд» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про ухвалення додаткового рішення (зареєстровано судом 04.12.2025), в якій просить суд стягнути з Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19 200,00 грн.
Частинами 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення судом постановлено здійснювати без виклику учасників справи в судове засіданні.
12 грудня 2025 року представник відповідача Ковальська Юлія Іванівна звернулась до суду з клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу до 7161 грн. 60 коп (зареєстровано судом 15.12.2025).
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
28 листопада 2025 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто із Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 774 524,16 грн, розрахований, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 896,44 грн за період з 09 серпня 2022 року по 28 листопада 2025 року включно. Стягнуто з Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок затримки виконання судового рішення, в сумі 10 000,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 121,12 грн. Стягнуто з Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 7 745,24 грн.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
Згідно додаткової постанови Верховного суду від 23 грудня 2021 року в справі № 923/560/17 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи N 922/445/19.
Згідно п. 3.2 Договору про надання правової допомоги за надання правової допомоги гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені «Сторонами» та зазначені в Додатку 1 до цього Договору.
Згідно Додаткової угоди № 6 від 01.08.2025 до Договору-доручення № 54 від 06.05.2020 клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується на виконання умов основного Договору про надання правової допомоги № 54 від 06.05.2020 надати клієнту наступні послуги, пов`язані з підготовкою позовної заяви та подальшим судовим супроводом спору між клієнтом та Управлінням культури і туризму Білоцерківської міської ради щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди за наступними тарифами: надання правових консультацій, аналіз документів, формування правової позиції - 2400,00 грн за годину; підготовка та написання позовної заяви, відповідей на відзиви, пояснень, клопотань, адвокатських запитів, та інших процесуальних документів в інтересах клієнта - 2400,00 грн за годину; ознайомлення з матеріалами справи, вивчення доказів, аналіз судової практики -2400,00 грн за годину; представництво інтересів клієнта під час судових засідань у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій. Сторони домовились, що вартість представництва клієнта на засіданнях суду складає 2400,00 грн за одну годину, але не менше 2400,00 грн за одне судове засідання (незалежно від його тривалості).
Згідно п. 6 Додаткової угоди сторони вирішили змінити терміни дії основного Договору та продовжити його до 31.12.2026.
Також, у п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв. Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої статті 141 ЦПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.
Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Суд критично оцінює доводи представника відповідача щодо співвідношення розміру витрат на правову допомогу в справі №357/4897/20 з даною справою, оскільки обставини справи та предмет спору не є тотожними, а з часу розгляду справи минуло понад три роки.
Крім того, клопотання представника позивача про відкладення судового засідання 18 листопада 2025 року на 28 листопада 2025 року судом не визнавалось як зловживання процесуальними правами представником позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 127, 133-134, 137, 141, 260, 268, 270, 273, 354 ЦПК України,
Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Запаскіна Максима Романовича, про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового судового рішення.
Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 .
Суддя М. М. Бебешко