У Х В А Л А

про відкриття провадження у цивільній справі

07 січня 2026 року суддя Маньківського районного суду, Черкаської області Калієвський Ігор Дмитрович, розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 , представника позивача: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи служби у справах дітей Маньківської селищної ради про визначення місця проживання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача та третьої особи про визначення місця проживання малолітньої дитини.

На підставу своїх вимог спирається на те що 12 вересня 2015 року, ОСОБА_1 було укладено шлюб з ОСОБА_3 , який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №477.

7 листопада 2019 року, рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області по Справі №129/2894/19 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Від шлюбу вони мають малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим 31 серпня 2016 року Гайсинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Г оловного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №185.

Після розлучення, позивач з відповідачем досягли згоди, що Дитина буде мешкати разом з нею, а позивач буде приймати активну участь у вихованні та повному забезпеченні всіх потреб Дитини.

По 2022 рік включно, відповідач працювала і мешкала разом з Дитиною у м. Гайсин.

Восени 2022 року, обґрунтовуючи що у відповідача змінилися плани на життя, вона привезла Дитину до позивача додому і поставивши останнього перед фактом, повідомила, що їй потрібно їхати по справам до іншого регіону і що дитина відтепер буде мешкати з позивачем.

Позивач погодився з вищезазначеною обставиною але попросив відповідача приділяти Дитині увагу та приймати участь у її забезпеченні.

На протязі 3 років, відповідач була відсутня а під час спілкування по телефону, Позивачем неодноразово висловлювались останній прохання щодо необхідності приділяти увагу дитині та прохання допомоги у фінансовому забезпеченні дитини, що Відповідач цинічно ігнорувала та зухвало стверджувала, що це є виключно обов`язком позивача.

У зв`язку з відсутністю у відповідача, яка мешкала у іншому місті а згодом у іншій країні, бажання виконувати покладеного на неї обов`язку передбаченого статтею 180 Сімейного кодексу України - обов`язку утримувати свою дитину, їх син ОСОБА_5 на протязі 3 років постійно проживав та був зареєстрований разом з позивачем у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади (Додаток 2, 3).

25.08.2025 року, позивачем було здійснено звернення до Гайсинського районного суду Вінницької області з позивною заявою про стягнення аліментів з відповідача.

26.08.2025 року, суддею Гайсинського районного суду Вінницької області Швидким О.В., після вивчення матеріалів вищезазначеної позовної заяви було винесено ухвалу про відкриття провадження в цивільній справі №: 129/3014/25 від 27.08.2025 року та призначено справу до розгляду (Додаток 4).

З метою уникнути цивільної відповідальності та сформувати штучні докази, Відповідачем, без згоди та домовленості з Позивачем було переміщено Дитину до свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

Формуючи штучні докази підтвердження, нібито дитина постійно мешкає з відповідачем, остання оформила Дитину на навчання до Маньківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 та уклала декларацію про вибір лікаря який надає первинну медичну допомогу з лікарем-педіатром ОСОБА_6 .

Після цього, отримавши підтверджуючі довідки з вищевказаних установ, відповідач звернулася з заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача аліментів до Маньківського районного суду Черкаської області.

Прийнявши заяву до розгляду, по справі №701/953/25 від 19.09.2025 зазначеним судом було видано судовий наказ про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача.

Категорично не погоджуючись з таким рішенням, 26.09.2025 року позивачем було подано до вищезазначеного суду заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, у якій останнім було докладно обґрунтовано свою позицію щодо обставин раніше поданої заяви відповідача.

Ухвалою судді Маньківського районного суду Черкаської області Маренюк В.Л., у справа №701/953/25 від 10 жовтня 2025 року було задоволено заяву позивача про перегляд судового наказу за ново виявленими обставинами, а судовий наказ у справі №701/953/25, виданий Маньківським районним судом Черкаської області 19 вересня 2025 року про стягнення з нього аліментів - скасовано.

31 жовтня 2025 року відповідачем було подано апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду на вищезазначену ухвалу суду.

Ухвалою Черкаського Апеляційного суду по справі №701/953/25 від 10.11.2025 року апеляційну скаргу було повернуто відповідачу ( ОСОБА_3 ).

Всі спроби позивача з налагодження комунікації з відповідачем та спільної згоди щодо визначення місця проживання дитини разом з позивачем не дали бажаного результату, у зв`язку з цим, останнім було прийнято рішення вирішити спір у судовому порядку на підставі статті 161 Сімейного кодексу.

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначає, що він належним чином виконує свої батьківські обов`язки, має самостійний офіційний дохід, належні умови для проживання дитини, піклується про її фізичне та духовне виховання, виховує сина в атмосфері патріотизму, турботи та любові, а відповідач самоусунулася від виконання покладених на нею обов`язків і на думку позивача, дитина їй потрібна лише як інструмент маніпуляцій відносно нього та реалізації корисних цілей.

До серпня місяця 2025 року включно, дитина перебувала на повному утриманні позивача, навчалася у школі, відвідувала спортивну секцію, вивчала іноземну мову з приватним вчителем. Безпосередньо позивачем забезпечувалися всі потреби дитини: харчування, одяг, забезпечення навчання, організація спортивного виховання, медичне обслуговування, тощо.

Відповідно до ч. З ст. 12 ЩІК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З метою надання Суду доказів що дитина тривалий час мешкала разом з позивачем, була на повному його утриманні та самоусунення відповідача від виконання передбачених законом обов`язків, було вжито низку заходів: отримання довідок, збір відомостей від органів державної влади, тощо.

Відповідно до довідки №10 від 29.07.2025 року (Додаток 5) виданою директором «Спорт клубу GYM» ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує секцію «Боксу». У спортивному КЛУБІ GYM.

ОСОБА_7 зазначив, що Організацією спортивного виховання та забезпечення дитини, займається виключно батько, ОСОБА_1 . Останній виховує у дитини високі спортивні моральні якості, забезпечує якісним інвентарем, супроводжує дитину на змагання.

Також, ОСОБА_7 , зазначено, що комунікації з іншими членами родини ОСОБА_5 у працівників та тренерського складу клубу не було, у зв`язку з тим, що всіма організаційними питаннями, пов`язаними з спортивним вихованням дитини займався ОСОБА_5 .

Зі змісту довідки можна зробити висновки, що мати дитини (відповідач) не приймала участі у організації та забезпеченні спортивного виховання дитини.

Рапортом ПОГ СПОГ ВВГ Гайсинського ГУП ГУНП в Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 (Додаток 6) зафіксовано, що, за ініціативою матері позивача, ОСОБА_8 , була проведена перевірка житлово-побутових умов за місцем проживання позивача, дитини, а також батьків позивача за адресою АДРЕСА_1 .

В ході перевірки, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 було встановлено, що умови проживання сім`ї належного високого рівня, всі члени сім`ї характеризуються позитивно, ні хто з членів сім`ї до адміністративної відповідальності не притягувався, фактів вчинення домашнього насильства не фіксувалось.

Також, останнім зазначено, що під час опитування сусідів за вищевказаною адресою, вони повідомили, що позивач самостійно виховує дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і допомагають йому у цьому його батьки, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Зі змісту рапорту ПОГ СПОГ ВВГ Гайсинського ГУП ГУНП в Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9, також можна зробити висновки, що відповідач не приймала участі у вихованні та забезпеченні дитини, адже не мешкає за місцем реєстрації дитини.

Відповідно до службової характеристики (Додаток 7), наданої командиром військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_11 , у якій позивач проходить службу, останній характеризується виключно з позитивного боку і зазначено, що позивач самостійно виховує неповнолітнього сина ОСОБА_5 .

Безпосереднім керівником позивача, констатовано факт самостійного виховання неповнолітньої дитини, зі змісту якого, логічно випливає що забезпечує дитину позивач також сам, без участі відповідача.

У відповіді на адвокатський запит (Додаток 8), який був направлений Директорові закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №4 м. Гайсин, Гайсинської міської ради, ОСОБА_12 , яка була класним керівником дитини з 01.06.2022 року по 23.07.2025 року, охарактеризувала дитину з позитивного боку, зазначила, що мама дитини цікавилась успішністю впродовж першого та половини другого класів. Останні півтора роки не бачила мати хлопчика та не чула. Забезпечували відвідування школи бабуся і дідусь дитини по батьківській лінії, батька дитини впродовж 2024-2025 навчального року бачила близько п`яти разів.

Також, посилаючись на слова дитини, ОСОБА_13 , повідомила, що мати ОСОБА_5 , тривалий час мешкала у інших містах та закордоном.

Дана відповідь побічно вказує на факт, що організація та забезпечення навчання дитини здійснювались виключно позивачем та його батьками, без участі відповідача.

У відповіді на адвокатський запит, який був направлений Директорові «Центру Первинної Медико-Санітарної Допомоги Гайсинської Міської Ради» (Додаток 9) ОСОБА_14 , зазначено, що з народження дитини до 1.5 річного віку огляд сімейним лікарем проводився у супроводі мами дитини позивач). З 2018 року супровід дитини до сімейного лікаря здійснювала бабуся (мати позивача). 04.03.2025 року проведено огляд сімейним лікарем дитини у супроводі бабусі.

Отже, із даної відповіді також вбачається, що на протязі семи років контролем за станом здоров`я дитини відповідач не займалася.

Підсумовуючи вищевикладені факти, позивач звертають увагу суду, що на протязі тривалого часу, відповідач не виконувала покладені на нею обов`язки щодо виховання та забезпечення дитини, а у травні місяці 2025 року, дізнавшись про займану позивачем посаду та припустивши що останній має високий рівень грошового забезпечення, прийшла до висновку, що дитина може бути інструментом впливу та маніпуляцій.

Позивач констатує, що дитина більше трьох років проживала з ним, має стійки зв`язки у цьому середовищі, при любові як до матері так і до батька та бажає проживати з позивачем, при передачі дитини на виховання відповідачеві порушені його стійкі, сталенні зв`язки із оточенням, звичним до нього середовищем, що не відповідає найкращим інтересам малолітньої дитини.

Поряд з цим, необхідно зазначити, що на виконання ч. 2 статті 161 СК орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не мас самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Отже, позивач вважає за необхідне проінформувати суд, що проживання дитини разом з відповідачем може суперечити її найкращім інтересам в контексті розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, у зв`язку з тим, що у відповідача систематично виникають неконтрольовані спалахи агресії, які за формальними ознаками можуть бути результатом психічних розладів.

З 27.07.2022 року відповідач не працює (Додаток 10) і як наслідок, не має самостійного доходу для забезпечення як своїх особистих потреб так і потреб дитини.

Питання належного забезпечення дитини є пріоритетним та важливим для позивача.

Після того як Відповідач перевезла дитину до свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , позивач щомісяця надсилає кошти на картку відповідача (Додаток 11), призначення яких є для потреб дитини, але має обґрунтовані сумніви щодо використання цих коштів за цільовим призначенням.

Позивач звертає увагу суду, що він ні коли не заперечував проти комунікації відповідача з дитиною, не робив перешкод і завжди намагався сфокусувати увагу відповідача не необхідності виконання своїх обов`язків щодо дитини.

Позивачем, у серпні та у вересні місяці 2025 року неодноразово вчинялись спроби повернути дитину до постійного місця мешкання та реєстрації.

Так, позивач неодноразово приїздив до с-ща Маньківка, де на даний час перебуває відповідач разом з дитиною та намагався побудувати конструктивну бесіду з відповідачем, в ході якої наголошував, що остання, повинна враховувати найкращі інтереси дитини а не свої корисні, наголошував, що різка зміна місця мешкання та оточення, можуть здійснити негативний вплив на психологічний стан дитини, на що відповідач проявляла агресію, використовувала у присутності дитини грубу нецензурну лексику та погрози у бік позивача та його членів сім`ї.

На теперішній час, відповідачем повністю обірвано зв`язок дитини з позивачем (заборонено спілкування по телефону та особистих зустрічей), а персона позивача постійно дискредитується.

Враховуючи вищевикладене, на переконання позивача дитина повинна постійно мешкати разом з ним, адже повернення дитини на попереднє постійне місце мешкання та визначення місця проживання дитини разом з батьком (позивачем) є у якнайкращих інтересах дитини.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі №377/128/18 (провадження №61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків: відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц (провадження №14-327цс18) зроблено висновок, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону №1906-1V, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей».

Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №404/3499/17 зроблено висновок, що скасування судових рішень про визначення місця проживання дітей з батьком, з яким вони проживають тривалий період часу, може призвести до вкрай негативних та непередбачуваних психологічних травм для дітей, а тому не відповідає їх інтересам щодо зростання у передбачуваній емоційно-стабільній атмосфері.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, №10383/09, ЄСПЛ від 16 липня 2015 року).

Згідно з частиною 1 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частини 4 статті 62 ЦПК України документи, що підтверджують повноваження представників можуть бути довіреність або ордер, виданий відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до частини 1 статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки, що і змусило представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

За положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Частиною 4 ст. 19 ЦПК України для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні призначене загальне позовне провадження.

Керуючись ч. 7 ст. 7, ст. 11, ч. 8 ст. 43, ст. ст. 44, 49, 53, 71, 83, 84, 85, 86, 91, 93, 95, 183, 185, 187, 189, 190-193, 196, 199, 257, ч. 2 ст. 261, ст. ст. 272, 353-355 ЦПК України, п. 8 ч. 11, 15.5 розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Відкрити провадження в цивільній справі №701/11/26 за позовом ОСОБА_1 , представника позивача: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи служби у справах дітей Маньківської селищної ради про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження.

Проведення підготовчого засідання призначити на 26 січня 2026 року о 10 годині 00 хвилин в Маньківському районному суді Черкаської області (вул. Соборна, буд. 8, с-ще Маньківка Уманського (Маньківського) району Черкаської області).

Роз`яснити учасникам справи право на підставі ч. 7 ст. 7 ЦПК України, звернутись до суду з клопотанням про проведення розгляду справи у закритому судовому засіданні з метою запобігання розголошенню відомостей про інтимні чи інші особисті сторони життя учасників справи.

Учасникам справи надіслати копії ухвали про відкриття провадження у справі (в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення) протягом двох днів з дня її складення у відповідності до ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідачам разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі одночасно надіслати копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Встановити строк відповідачу для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, - протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали.

Зобов`язати відповідача одночасно із надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) копії такого відзиву та доданих до нього документів позивачу, а також третім особам.

У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником. Відзив повинен містити: найменування (ім`я) позивача і номер справи; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти, за наявності; у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання; заперечення (за наявності) щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. До відзиву додаються: докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасника справи. До відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідачам для надання зустрічного позову встановити строк до 26 січня 2026 року.

Роз`яснити учасникам справи їх право на поставлення в першій заяві по суті справи, що ними подається до суду, не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Учасник справи, якому поставлено питання позивачем, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням. Відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніш як за п`ять днів до підготовчого засідання. Копія такої заяви свідка у той самий строк надсилається учаснику справи, який поставив письмові запитання. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), відповіді на питання щодо обставин справи, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань. Якщо поставлене запитання пов`язане з наданням відповідних доказів, що підтверджують відповідні обставини, учасник справи разом з наданням заяви свідка надає копії відповідних письмових чи електронних доказів. Учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, над якою встановлено опіку чи піклування, член сім`ї або близький родич цих осіб), які можуть тягнути юридичну відповідальність для нього або таких членів сім`ї чи близьких родичів. Особа, яка відмовляється давати показання, зобов`язана повідомити причини відмови. Також учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання, якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи;якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань. За наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання. Суд за клопотанням іншого учасника справи може визнати підстави для відмови відсутніми та зобов`язати учасника справи надати відповідь.

Попередити учасників справи, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); найменування суду, до якого вона подається; номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів); зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, що вимагаються цим Кодексом. Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Учасник справи має право додати до письмової заяви, клопотання проект ухвали, постановити яку він просить суд. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Роз`яснити учасникам справи, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане відповідачем, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника). Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв`язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання.

Забезпечення доказів судом проводиться за правилами, встановленими ст. ст. 116-119 ЦПК України.

Попередити учасників справи про недопустимість зловживання процесуальними правами, шляхом подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; умисного неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі, тощо.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Уразі, якщо подання скарги, заяви, клопотання буде визнане зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Копію ухвали направити учасникам справи разом з судовими повістками.

Повідомити учасникам веб-адресу сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою вони можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається: https://mn.ck.court.gov.ua/sud2312/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Д.Калієвський