Справа № 180/1924/25
У Х В А Л А

07 січня 2026 р. Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Янжула О.С., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2025 року в провадження судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області Тананайської Ю.А. надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області Тананайської Ю.А. від 18 вересня 2025 року, справу передано за підсудністю до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, оскільки відповідач зареєстрований як ВПО на території Синельниківського району.

Ухвалою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Порошиної О.О. від 23 жовтня 2025 року справу повернуто до Марганецького міського суду Дніпропетровської області для розгляду, за основним місцем реєстрації відповідача, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», а саме, на пункт 9 постанови, як на підставу прийняття рішення в порядку ст.31 ЦПК України.

05 січня 2026 року справа надійшла до Марганецького міського суду Дніпропетровської області та передана в провадження судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області Янжули О.С., згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 січня 2026 року.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом відповідно до статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Положеннями статті 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі ст. 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 цього Закону.

Крім того, у своєму роз`ясненні від 02.09.2022 року Верховний Суд зазначив, що якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування. Але якщо такої довідки у переселенця немає, тобто особа з тих чи інших причин не зареєструвалася як ВПО, але все ж хоче подати позов у суд, то, на жаль, у такому випадку позов у найближчий суд особа подати не зможе. В такому випадку переселенці повинні подавати позови в ті суди, яким була визначена територіальна підсудність судів, які залишаються в зоні бойових дій чи в окупації. Виняток встановлення факту смерті. Такі позови, як зазначили у ВС, подаються у будь-який місцевий суд загальної юрисдикції на території України.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2215677 від 07.01.2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, відповідач перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа по УСЗН Синельниківської РДА та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Відповіддю щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери №2215693 від 07.01.2026 року.

Отже з матеріалів справи встановлено, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 . Згідно довідки від 07.01.2026 року №2215693 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 фактичним місцем його проживання/перебування є АДРЕСА_2 , яке розташовано на території Синельниківського району, Дніпропетровської області.

Вирішивши питання про передачу (повернення) справи на розгляд до Марганецького міського суду, суддя Синельниківського міськрайонного суду Порошина О.О. вважала, що надана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є тим документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача у розумінні вимог ст.27 ч.1 ЦПК України. Зазначені висновки суд зробив, пославшись на пункт 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016року, з відповідними змінами від 09 серпня 2017року.

Суд, зазначив, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджує зареєстрованого місця проживання заявника в установленому законом порядку, вказавши про відсутність доказів реєстрації місця проживання/перебування ОСОБА_1 на території Синельниківського району, Дніпропетровської області, справу направив (повернув) на розгляд за підсудністю до Марганецького міського суду Дніпропетровської області за основним місцем реєстрації відповідача.

Проте з даним висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного:

Згідно статті 1 ч.1 абз.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1цього Закону, на момент їх виникнення (стаття 4 ч.1, 2 Закону).

Частиною першою статті 5 Закону визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1цього Закону.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014року №509, зі змінами, регулює як механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, так і облік даних про внутрішньо переміщених осіб, включених до Єдиної інформаційної бази, у тому числі, містить дані про фактичне місце проживання/перебування таких особи, які по суті являють собою реєстрацію фактичного місця проживання/перебування цих особи у зв`язку із тимчасовою окупацією частини території України, на якій була проведена реєстрація місця проживання/перебування осіб до їх переселення до інших регіонів країни.

При цьому, прийнявши рішення про передачу (повернення) справи на розгляд Марганецькому міському суду, поза увагою судді Синельниківського міськрайонного суду залишилася та обставина, що у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265 втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», на пункт 9 якої посилався суд, як на підставу прийняття рішення в порядку ст.31 ЦПК України.

Постановою КабінетуМіністрів Українивід 07лютого 2022 року №265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад" прийнятий Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), згідно пункту 4 якого визначено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

На період тимчасової окупації територій у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя положення частини першої статті 4 Закону України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні не поширюється на осіб, місце проживання яких зареєстроване у житлі, що розташоване на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.

Особа, місце проживання якої зареєстроване у житлі, що розташоване на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання за межами тимчасово окупованої території України без внесення будь-яких відміток до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки.

Відомості про зареєстроване місце проживання такої особи у житлі, що розташоване на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, вносяться до реєстру територіальної громади, яка здійснила відповідну реєстраційну дію за межами тимчасово окупованої території може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання за межами тимчасово окупованої території України без внесення будь-яких відміток до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки.

З огляду на викладене, переселенці, які покинули домівки внаслідок бойових дій та окупації місць їх постійного проживання, можуть звертатися з позовами до судів в районах тимчасового перебування. Якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як внутрішньо переміщена особа, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

Отже, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи можна визнати документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача при визначені підсудності розгляду справ за ч.1 ст.27 ЦПК України.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах судів апеляційної інстанції, зокрема у справах №522/15147/22, 158/1917/22, 757/59518/21.

Враховуючи наведене, вважаю, що Синельниківський міськрайонний суд безпідставно не взяв до уваги довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29 грудня 2022 року №1251-, видану ОСОБА_1 , відповідно до якої фактичним місцем проживання відповідача є АДРЕСА_2 , та дійшов помилкового висновку про передачу (повернення) матеріалів справи на розгляд до іншого суду.

Оскільки відповідач по справі, у зв`язку з проведенням активних бойових дій на території міста Марганець, скористався своїм правом та змінив місце проживання, яке зареєстрував у спосіб, передбачений законом та виходячи із положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», роз`яснень Верховного Суду з цих питань, позицію судів апеляційної інстанції, вважаю, що справа не підсудна Марганецькому міському суду Дніпропетровської області та підлягає направленню до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області (адреса: вулиця Троїцька, 1, місто Синельникове, Дніпропетровська область, 52501), для розгляду за підсудністю.

Керуючись ч. 1 ст. 27, п. 1, 3 ст.31 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - направити за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області (адреса: вулиця Троїцька, 1, місто Синельникове, Дніпропетровська область, 52501).

Копію ухвали про передачу справи направити позивачу (його представнику).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення, а особами, що були відсутні в судовому засіданні в той же строк з дня вручення ухвали суду з правом на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: О. С. Янжула