УХВАЛА

08 січня 2026 року

м. Київ

справа № 705/2159/19 (№ 4-с/710/13/25)

провадження № 61-15603зно25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця ОСОБА_2 , про відвід суддів Верховного Суду Сердюка Валентина Васильовича, Карпенко Світлани Олексіївни, Фаловської Ірини Миколаївни у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця ОСОБА_2 , про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_1 , звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність органу примусового виконання у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, відкритого на виконання рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 17 березня

2025 року, яким визнано незаконним та скасовано наказ Приватного підприємства «Центр-Монтаж-Енерго» (далі - ПП «Центр-Монтаж-Енерго»)

про припинення трудового договору (контракту) з юрисконсультом

ОСОБА_1 , поновлено її на посаді юрисконсульта, стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу з відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України, та яке допущено до негайного виконання в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Шполянський районний суд Черкаської області ухвалою від 23 липня 2025 року відмовив у прийнятті скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця ОСОБА_2 (справі присвоєно номер 4-с/710/13/25).

Кропивницький апеляційний суд постановою від 23 вересня 2025 року ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 23 липня 2025 року залишив без змін (провадження № 22-ц/4809/1508/25).

25 вересня 2025 року ОСОБА_2., яка представляє інтереси

ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 23 липня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 23 вересня 2025 року у справі № 705/2159/19 (№ 4-с/710/13/25) (скарга на дії державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби (далі - ДВС)).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 26 вересня 2025 року справу № 705/2159/19 (№ 4-с/710/13/25) (скарга на дії посадової особи органу ДВС (провадження № 61-12087ск25)) розподілено судді-доповідачеві Сердюку В. В., судді, які входять до складу колегії:

Карпенко С. О. та Фаловська І. М.

Верховний Суд постановою від 18 листопада 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2., залишив без задоволення, ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області

від 23 липня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду

від 23 вересня 2025 року - без змін.

11 грудня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2., через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду заяву про перегляд постанови Верховного Суду від 18 листопада 2025 року за нововиявленими обставинами, яку мотивовано тим, що з огляду на задоволений самовідвід судді Фаловської І. М. від участі у розгляді справи

№ 705/2159/19 за заявою ОСОБА_1 про виправлення описки (провадження № 61-17168ск21) справу № 705/2159/19 (провадження

№ 61-12087св25) було розподілено з порушенням пункту 1.9 Засад

використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 21 березня

2025 року № 7 (далі - Засади використання АСДС), та розглянуто неповноважним складом суду. ОСОБА_1 також посилалась на наявність конфлікту інтересів у судді Карпенко С. О.

16 грудня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2., подала до Верховного Суду заяву про відвід суддів Сердюка В. В.,

Карпенко С. О. та Фаловської І. М. на підставі пункту 5 частини першої

статті 36 ЦПК України.

Заяву про відвід обґрунтовано тим, що судді розглянули справу, «перебуваючи у змові», всупереч поняттю «судом, встановленим законом». Колегії суддів було відомо про передання справи суддям із порушенням пункту 1.9 Засад використання АСДС, оскільки судді Фаловській І. М. задоволено самовідвід під час розгляду справи № 705/2159/19 по суті спору. Посилається на суперечність приватного інтересу суддів їх посадовим повноваженням.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 23 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 ,

в інтересах якої діє представниця ОСОБА_2., про відвід суддів

Сердюка В. В., Карпенко С. О., Фаловської І. М. визнав необґрунтованою. Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця ОСОБА_2., про відвід суддів Сердюка В. В., Карпенко С. О., Фаловської І. М. передав для вирішення судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33

ЦПК України.

На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України та в передбаченому статтею 33 цього Кодексу порядку заяву про відвід суддів Сердюка В. В., Карпенко С. О., Фаловської І. М. передано судді Ступак О. В., яка не входить до складу суду, що розглядає справу № 705/2159/19.

Верховний Суд ухвалою від 26 грудня 2025 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця ОСОБА_2., про відвід суддів Верховного Суду Сердюка В. В., Карпенко С. О., Фаловської І. М. у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця ОСОБА_2 , про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання.

26 грудня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця ОСОБА_2 , через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду заяву про відвід суддів Верховного Суду Сердюка В. В., Карпенко С. О., Фаловської І. М. від участі у розгляді справи № 705/2159/19.

Заяву мотивовано тим, що дії судді Сердюка В. В. свідчать про поведінку, яка підриває авторитет правосуддя, зокрема недотримання ним норм суддівської етики. Щодо судді Карпенко С. О., то вона вдруге входить до складу колегії для розгляду цивільної справи № 705/2159/19 (провадження № 61-15961ск25), а щодо судді Фаловської І. М., то вона подає недостовірні відомості до НАЗК, що свідчить про ознаки правопорушення, передбаченого статтею 366 КК України.

Вказані обставини свідчать про те, що у поведінці суддів Верховного Суду Сердюка В. В., Карпенко С. О. та Фаловської І. М. спостерігаються ознаки діяння, яке утворює склад дисциплінарного проступку, передбаченого

пунктом 3 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме допущення суддями поведінки, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.

Розглянувши заяву про відвід суддів, Верховний Суд виснує про необґрунтованість заявленого відводу.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

ЦПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, проте визначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що під час вирішення того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Верховний Суд, оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує, що не встановлено будь-яких підстав стверджувати, що колегія суддів виявляє особисту упередженість під час розгляду цієї справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного представниця заявниці не надала й суд не здобув.

За об`єктивним критерієм оцінки безсторонності суду представниця заявниці не надала будь-яких фактів, які можуть ставити під сумнів безсторонність

колегії суддів Верховного Суду у складі судді-доповідача Сердюка В. В. та суддів Карпенко С. О., Фаловської І. М. Безпідставні сумніви представниці заявниці за відсутності викладених обставин безсторонності суддів не можуть бути підставою для їх відводу.

Аналіз заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця

ОСОБА_2., не свідчить про порушення порядку визначення

судді-доповідача, колегії суддів для розгляду справи чи про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності і заінтересованості у результаті розгляду справи колегією суддів Верховного Суду у складі Сердюка В. В., Карпенко С. О., Фаловської І. М.

Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Колегія суддів звертає увагу, що у справі, унікальний номер якої 705/2159/19 (має різні предмети оскарження та номери проваджень), що тривалий час перебуває на розгляді у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду, ОСОБА_1 заявила більше 50 відводів суддям. Якщо сторона у справі заявляє численні відводи складу суду, то це може розцінюватися як спроба паралізувати здійснення правосуддя та може свідчити про таку поведінку сторони, яка містить ознаки зловживання процесуальними правами. Цей аспект набуває особливого значення, зокрема, коли йдеться про суди останньої інстанції, оскільки найвища інстанція кожного рівня юрисдикції є єдиною і не може бути замінена.

У рішенні ЄСПЛ у справі «А. К. проти Ліхтенштейну» (заява № 38191/12,

від 09 липня 2015 року) зауважив, зокрема про те, що заяви про відвід не повинні паралізувати правову систему держави.

Слід також звернути увагу на неприйнятність аргументів заявниці щодо її тверджень про те, що щонайменші сумніви стосовно упередженості судді є підставою для його виходу із процесу розгляду справи, оскільки достатніх підстав, що створюють сумніви в неупередженості суддів колегії як за об`єктивним, так і суб`єктивним критеріями під час розгляду цієї справи

№ 705/2159/19 (№ 4-с/710/13/25) (провадження № 61-15603зно25),

не встановлено.

Отже, доводи заяви не містять посилання на обставини, які б дали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість колегії суддів Сердюка В. В., Карпенко С. О. та Фаловської І. М. під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 705/2159/19

(№ 4-с/710/13/25) (провадження № 61-15603зно25) за скаргою

ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання, тож заявлений відвід є необґрунтованим.

Враховуючи, що Верховний Суд зробив висновок про необґрунтованість заяви про відвід колегії суддів Сердюка В. В., Карпенко С. О. та Фаловської І. М., тому

відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід колегії суддів Сердюка В. В., Карпенко С. О. та Фаловської І. М. підлягає переданню на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця ОСОБА_2 , від 26 грудня 2025 року про відвід суддів Верховного Суду Сердюка Валентина Васильовича, Карпенко Світлани Олексіївни, Фаловської Ірини Миколаївни.

Заяву про відвід колегії суддів Верховного Суду Сердюка Валентина Васильовича, Карпенко Світлани Олексіївни, Фаловської Ірини Миколаївни передати судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню

не підлягає.

СуддіВ. В. Сердюк С. О. Карпенко І. М. Фаловська