Виноградівський районний суд Закарпатської області
_________________________________________________________________________
Справа № 299/4884/25
Номер провадження 2-п/299/17/25
У Х В А Л А

08.01.2026 року м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши заяву представника відповідача адвоката Лазорко Р.Й. про перегляд заочного рішення від 26.11.2025 року у цивільній справі №299/4884/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача адвокат Лазорко Р.Й. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 26.11.2025 року у цивільній справі №299/4884/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У поданій заяві про перегляд заочного рішення зазначає, що 26.11.2025 року Виноградівським районним судом Закарпатської області області, було винесене заочне рішення по справі № 299/4884/25 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги задоволенні.

При проголошенні заочного рішення суду Відповідач був відсутній у судовому засіданні і рішення суду по даній справі на сьогоднішній день не отримував. Про наявність заочного рішення дізнався 18.12.2025 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, а з повним текстом даного заочного рішення ознайомилася 23.12.2025 року через «Електронний суд».

Позивач, вважає за необхідне переглянути вказане заочне рішення з таких підстав.

Відповідно до ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Пояснення щодо причини не подання відзиву на позовну заяву та не явки в судове засідання.

Відповідач, жодних копій ухвали про відкриття провадження по даній справі за адресою свого місця реєстрації не отримував, а також жодних повідомлень про розгляд даної справи Відповідачу через АТ «Укрпошта» не надходило.

Оскільки в день проголошення рішення суду, Відповідачем не було отримано повний текст такого заочного рішення, а з повним текстом заочного рішення Відповідач ознайомився через свого представника 23.12.2025 року, коли отримав доступ до матеріалів даної справи через «Електронний суд» в позивача виникли наявні підстави для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Таким чином, з повним текстом заочного рішення від 26.11.2025 року по справі № 299/4884/25, Відповідач був ознайомлений 23.12.2025 року, що дає Відповідачу право на подачу заяви про перегляд заочного рішення. Оскільки Відповідач, жодним чином не мав змоги знати, що відносно нього відкрито провадження по справі про стягнення боргу, так як за адресую свого місця реєстрації, не отримував копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками, а також кредитні договори з ТОВ «ІНФІНАНС», не укладав, а тому вважає наведені причини неподання відзиву на позовну заяву та неявки в судове засідання поважними, та у зв`язку з цим вважає пропущений строк подання заяви про перегляд заочного рішення, з поважних причин. На підставі наведеного, вбачається що причини неявки в судове засідання та пропуску подання заяви про перегляд заочного рішення є поважними.

Щодо обґрунтування заперечень відповідача на позовні вимоги позивача, які б істотно вплинули на розгляд справи.

Відповідач заперечує проти позовних вимог викладених в позовній заяві Позивача та не визнає їх в повному обсязі, обґрунтування чого полягають в наступному.

По-перше, Позивач у позовній заяві стверджує, що 19.03.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та Відповідачем, укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/2, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і надіслано Відповідачу на його мобільний номер телефону. Проте, Відповідач категорично заперечує, що він укладав з ТОВ «ІНФІНАНС» та підписав електронним підписом Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/2 від 19.03.2021 року.

Жодних належних доказів про те, що Відповідач прийняв від Позивача пропозицію укласти договір про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №/2 від 19.03.2021 року на умовах визначених в Акцепті оферта, Анкеті-заява та ПРАВИЛАХ долучених до позовної заяви, Позивачем не надано. Також в заяві-анкеті, якою Позивач обґрунтовує підписання договору, зазначена невірна адреса місця проживання Відповідача, а саме: « АДРЕСА_1 » а не « АДРЕСА_1 ».

Окрім того, Позивачем не надано належних доказів підписання договору про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №/2 від 19.03.2021 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме доказів отримання листа на електронну поштову адресу чи смс-коду на телефон Відповідача, неналежність номеру телефону НОМЕР_1 Відповідачеві.

Крім того, згідно листа від 17.11.2025 року наданого АТ «Універсал Банк» зазначено, що номер телефону НОМЕР_1 , який зазначений в Анкеті-Заяві та на який надсилався пароль для підписання договору, не належить ОСОБА_1 .

Отже, беручи до уваги вищенаведені факти та те, що для укладення електронного кредитного договору необхідно пройти ідентифікацію особи та зробити електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти, або у застосунку «Приват24», що виключає підписання ОСОБА_1 , спірного кредитного договору через будь-який із зазначених способів та взагалі подання заявки на отримання кредитних коштів.

Матеріали справи не містять доказів того, що саме Відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме ОСОБА_1 , цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме у інформаційно-телекомунікаційній системі Відповідача, тому наявні достатні праві підстави для судового захисту прав та інтересів останнього.

Подібний за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 757/40209/20 (провадження № 61-10924св21), постанові Верховного Суду від 29 червня 2024 року у справі №545/1750/21 з аналогічними правовідносинами.

Також, доказів того, що відповідач заходив на сайт товариства: ТОВ «ІНФІНАНС» та зареєстрував електронний кабінет і ознайомився саме з ПРАВИЛАМИ які є невід`ємною частиною договору про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №/2 від 19.03.2021 року, Позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже відсутність доказів про ознайомлення Відповідача з ПРАВИЛАМИ які є невід`ємною частиною договору про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №/2 від 19.03.2021 року та відсутність самого договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №/2 від 19.03.2021 року, відсутність належних та допустимих доказів, що Відповідач Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.12.2025 7 отримував від ТОВ «ІНФІНАНС» лист на електронну поштову адресу чи смс-код на телефон Відповідача, свідчить про те, що Відповідач та ТОВ «ІНФІНАНС» не узгодили предмет договору, строк надання кредиту, суму кредиту та інші умови кредитного договору, а отже даний договір не може вважатися таким, що укладений в електронній формі.

По-друге, Відповідач категорично заперечує щодо надання йому кредиту ТОВ «ІНФІНАНС» та перерахування коштів на його поточний рахунок.

Проте, підтвердження факту отримання відповідачем грошових коштів від ТОВ «ІНФІНАНС» на умовах договору позики по даній справі, позивачем суду не надано. Відповідач категорично заперечує, що він отримував кошти на умовах договору позики, зазначеного у позовній заяві по даній справі.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В той же час наданий Позивачем розрахунки заборгованості не є документами первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Позивача).

Додані Позивачем до позовної заяви, інформаційна довідки від 30.07.2025 не може вважатися доказом підтвердження перерахування грошових коштів Відповідачу, оскільки дана довідка являється одностороннім документом іншої юридичної особи, а також в ній немає інформації та необхідних даних та реквізитів, які необхідні для первинного документу, що підтверджує надання кредитних коштів по неукладених кредитних договорах.

Разом з тим, вказаний доказ не підтверджує факт отримання відповідачем коштів на підставі не укладеного договору та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач, а отже є неналежним.

Проте, надана АТ «Універсал Банк» довідка від 17.11.2025 року та виписка по рахунку Відповідача, не підтверджують факт надання саме ТОВ «ІНФІНАНС», кредитних коштів Відповідачу на умовах договору про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №/2 від 19.03.2021 року, оскільки, в даній довідці та виписці банку відсутні будь-які дані, які б підтверджували факт надання саме ТОВ «ІНФІНАНС» кредитних коштів на умовах договору визначених в позовній заяві Позивача.

По-третє, в позовній заяві Позивача, останній окрім 7000,00 грн., заявляє вимогу про стягнення суми простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 81830 гривень, що в десять раз перевищує основну суму кредиту. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦКУ країни засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Отже посилання Позивачем на пункт неукладеного кредитного договору щодо встановлення сторонами договору процентів у розмірі до 3,5 % за кожен день фактичного користування відповідною частиною Суми Кредиту по дату фактичного повернення всієї Суми Кредиту включно, що становить до 16873,96 % на рік, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації.

Тобто нарахована сума процентів у розмірі 81830 грн., вважається неправомірною, безпідставною та такою що не підлягає задоволенню Таким чином, Позивач не підтвердив жодним належним доказом, що між ТОВ «ІНФІНАНС» та Відповідачем було укладено договір про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №/2 від 19.03.2021 року, та останній отримав кредит в сумі 7000,00 грн., відповідно до умов даного договору та згідно даного кредитного договору нараховано неправомірно відсотки в сумах зазначених в позовній заяві, а тому позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з цим просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 26.11.2025 року у справі №299/4884/25, скасувати вказане рішення повністю та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представником позивача подано до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, згідно якої просив залишити заяву Представника Відповідача Лазорко Р.Й. про перегляд заочного рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26.11.2025 року по справі № 299/4884/25 без задоволення, а заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26.11.2025 року по справі № 299/4884/25 залишити без змін.

У поданому запереченні представник позивача зазначає, що ч 3 ст. 287 ЦПК України передбачений порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України, передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з ПОВАЖНИХ ПРИЧИН, і ДОКАЗИ, НА ЯКІ ВІН ПОСИЛАЄТЬСЯ, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В силу процесуального законодавства, для скасування заочного рішення необхідно одночасне існування таких обставин:

1) ПОВАЖНІСТЬ ПРИЧИН НЕЯВКИ ВІДПОВІДАЧА в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення;

2) неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання;

3) аргументи відповідача щодо обставин справи повинні впливати на правильне її вирішення.

Лише за сукупності цих умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Відповідно до статті 3 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 № 1871-IX (далі- Закон), реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою:

1. створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом;

2. ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з

особою;

3. використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.

Статтею 4 Закону встановлено, що особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Відповідно до ч. 7. ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Користувач мобільного застосунку "Дія" як учасник судового процесу отримує повідомлення з інформацією про назву та адресу суду, номер зали судового засідання, єдиний унікальний номер справи, суть спору та сторони у справі, судові рішення. Згідно п.3 Положення про Єдиний державний вебпортал електронних послугкористування Порталом Дія здійснюється на безоплатній основі цілодобово сім днів на тиждень, крім випадків проведення модернізації або планових і позапланових профілактичних та/або технічних робіт, пов`язаних із усуненням технічних та/або методологічних недоліків чи технічного збою в роботі. Тому, Відповідач міг та мав можливість і нічим не був обмежений щодо набуття інформації по даній справі. Тому підстави для перегляду заочного рішення у справі є недоведеними.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В даному випадку, позивач вважає, що заочне рішення не підлягає перегляду в загальному порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1. відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2. відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3. відповідач не подав відзив; 4. позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В даному випадку, всі умови ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було дотримано.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Враховуючи наслідки неявки в судове засідання учасника справи, які зазначені у ч.1 ст. 223 ЦПК, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом належним чином повідомлено відповідача. Дана обставина підтверджується матеріалами судової справи та жодним чином не спростовується Відповідачем. В даному випадку, тягар доведення не надісланої та не отриманої кореспонденції лежить на заявнику, який подав заяву про перегляд заочного рішення, що останнім не було зроблено.

П. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто, для об`єктивної можливості перегляду заочного рішення судом, що це рішення ухвалив, обов`язково потрібна наявність обох обставин: поважності неявки до суду відповідача чи його представника та наявності доказів, які б могли істотно вплинути на вирішення справи.

Такі відомості відповідно до ст. 285 ЦПК України мають бути надані відповідачем при поданні заяви про перегляд заочного рішення та докази цього - долучені до заяви про перегляд заочного рішення.

В контексті даної статті наявність однієї з підстав, зазначених у ч. 1 ст. 288 ЦПК України не спричиняє скасування заочного рішення.

Лише у своєї сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення. Наявність лише однієї з них не приносить відповідачеві позитивного результату, внаслідок чого він зберігає можливість оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Позивач розцінює заяву про перегляд заочного рішення відповідача необґрунтованою, так як не дотримані умови (обставини), за яких заочне рішення підлягає скасуванню, та перегляду (ч. 1 ст. 288 ЦПК України), а саме, відповідач не посилаються на жодні обставини та докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, вся зазначена аргументація заявником була досліджена судом в заочному рішенні.

З приводу факту укладення договору. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною 12 статті 11 Закону передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину (частина 1 статті 12 Закону). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у договорі). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

19.03.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір №/2.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Згідно ст.ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.1,2.3 ст. 207 ЦК України - Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційнотелекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; Документ сформований в системі «Електронний суд» 31.12.2025 9 електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; Факт ідентифікація Відповідача підтверджується Довідкою про ідентифікацію, наявними в матеріалах справи. Крім того, Ідентифікація здійснювалася в ІТС, яке належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані Відповідача (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків, номер телефону) були використані для укладення Договору від його імені, Відповідачем не надані. Таким чином вбачається, що укладений договір між первісним кредитором та відповідачем відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому було перераховано грошові кошти. При цьому, перерахування коштів здійснювалось на картковий рахунок Відповідача, зазначений ним у заявці на отримання кредиту та кредитному договорі.

Враховуючи вищенаведене, правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між ТОВ «Інфінанс» та Відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Оскільки згідно з положеннями ст.204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. З кредитного договору вбачається, що у відповідності до вимог частини першої статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки даний договір укладено на сайті позикодавця та відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMS повідомленні, тому без отримання SMS-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства договір між відповідачем та товариством не був би укладений. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19, провадження № 61-1602св20.

Договір було підписано сторонами, екземпляр договору надано Відповідачу. Підстав для сумніву у змісті договорів Відповідачем не наведено. Відповідач не обґрунтував свої сумніви у дійсності даного договору. Клопотання про витребування даних договорів з обґрунтуванням підстав такого витребування Відповідачем не заявлено. Отже, долучені копії договору є належними та достатніми доказами.

Щодо доказів видачі та перерахування кредитних коштів. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника. Враховуючи, що ТОВ «ІНФІНАНС» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства.

Дана обставина підтвержується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», відповідно до якого 19.03.2021 року о 06:48 год. згідно 2 траншу кредиту було успішно перераховано грошові кошти у розмірі 7000,00 грн. на картку № НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 83516244, призначення платежу: Зачисление 7 000 грн на карту НОМЕР_2 . Перерахування коштів здійснювалось на рахунок, зазначений Позичальником у заявіанкеті на отримання кредиту.

Також, згідно отриманого листа АТ «Універсал Банк», наданого суду на виконання вимог ухвали про витребування доказів вбачається, що картка НОМЕР_2 була емітована на ім`я Відповідача, та згідно наданої виписки 19.03.2021 року о 06:48 год на платіжну картку № НОМЕР_3 , було зарахування коштів у сумі 7000.00 грн.

А тому, твердження Відповідача про те, що він не отримував кредитних коштів не заслуговують на увагу, адже вбачається, що відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит.

Щодо нарахованих відсотків. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України).

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 2 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, нарахування здійснювались відповідно до умов Кредитного договору. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення та додавання. Відповідно до пропозиції укласти договір, строк дії кредитного договору 3 роки.

Відповідно до умов Договору позики Позичальнику надано 2 транш кредиту в розмірі 7 000.00 грн., відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору (п.2.5 Правил) з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору в межах строку дії кредитного договору. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається Сторонами відповідно до умов Договору. Всі інші умови які визначають порядок і умови надання ТОВ «ІНФІНАНС» грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Договору та Електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між Товариством і Позичальником викладені у правилах, з якими ознайомився Позичальник до укладення Договору, та які є невід`ємною частиною Договору (Оферти та Акцепту Оферти).

Отже, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору.

Відповідно до правового висновку викладеного в Постанові Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 12.04.2022 по справі №756/6038/20 незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час його укладення, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства.

Вматеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору Відповідачем. Отже відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених Кредитором розрахунків. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 07.06.2023 року по справі №234/3840/15 визначено, що непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода Відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок».

Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Таким чином, відповідачем не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 наведено висновок про застосування норм права, суть якого полягає у тому, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачяться проти того, хто їх написав). Окрім вказаного, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року справа №910/4518/16, зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Крім того, Верховний Суд України на засіданні Судової палати 2 грудня 2015 року при розгляді справи №6-1341цс15 сформулював наступну правову позицію. Закон "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, що виникли з кредитних правовідносин, лише у тому випадку, якщо основою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типових процентних ставках, валютних скидках і так далі, передуючих укладенню договору. Виходячи з чого, вбачається, що Кредитодавцем у відповідності до домовленостей між Сторонами, що викладені в даному Кредитному договорі, Правилах надання фінансових кредитів (послуг), та інших документах, було Документ сформований в системі «Електронний суд» 31.12.2025 13 правомірно нараховано заборгованість, в тому числі відсотки в межах дії даного Договору позики. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Свобода договору закріплена у статтях 6 і 627 ЦК України, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, доводи відповідача є нічим іншим як непогодженням з позовними вимогами, без належного правового обґрунтування, з урахуванням визначеності правомірності правочину.

До підписання договору позичальнику було надано всі можливості для ознайомлення з умовами договору, в тому числі розміщена інформація на сайті товариства. Крім того, зважаючи на вільний порядок укладення договору, позичальник мав необмежений час для вибору строку та суми позики, а також для ознайомлення з умовами які він сам обрав та прийняття зваженого рішення. Позичальник засвідчив факт належного ознайомлення з умовами Договору, в тому числі підписавши Договір, в якому визначені розмір та порядок нарахування відсотків.

Відповідно до правового висновку викладеного в Постанові Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 12.04.2022 по справі №756/6038/20 незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного Документ сформований в системі «Електронний суд» 31.12.2025 14 договору під час його укладення, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства.

Відповідач нівелює інститут заочного розгляду справи та зловживає своїми процесуальними правами, що в свою чергу є неприпустимим, порушує принцип ефективності судової системи та обов`язковості судових рішень.

Сторони на розгляд заяви про перегляд заочного рішення не з`явилися.

Представником відповідача подано до суду заяву про перегляд заочного рішення без їх участі.

У поданому запереченні про перегляд заочного рішення представник позивача просив проводити розгляд заяви за його відсутності.

В силу положень ч.1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб не перешкоджає розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Вивчивши та дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, обстеживши матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01.10.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/2 від 19.03.2021 року на загальну суму 88830,00 грн (а.с.1, 15).

02.10.2025 року отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої той зареєстрований в АДРЕСА_2 (а.с.16).

Ухвалою від 02.10.2025 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін та призначено на 13.00 год. 30.10.2025 р. (а.с.17-19).

У судове засідання, призначене на 13.00 год. 30.10.2025 р. відповідач ОСОБА_1 не з`явився.

Згідно трекер - відстеження та судової повістки, про розгляд справи відповідача повідомлено 16.10.2025 року (а.с.21, 24).

У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 13.30 год. 26.11.2025 р. (а.с.22).

У судове засідання, призначене на 13.30 год. 26.11.2025 р. відповідач повторно не з`явився. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судову повістку відповідач ОСОБА_1 отримав 15.11.2025 року.

Отже, про розгляд справи 26.11.2025 року відповідач повідомлений належним чином та завчасно.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26.11.2025 року у цивільній справі №299/4884/25 за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено та вирішено стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) заборгованість за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/2 від 19.03.2021 року в сумі 88 830 (вісімдесят вісім тисяч вісімсот тридцять) гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту) в сумі 7000,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 81 830,00 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., а всього 5422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Роз`яснено порядок перегляду заочного рішення, порядок оскарження рішення та порядок вступу рішення у законну силу.

Вказаним рішенням встановлено, що 19.03.2021 року між ТОВ "ІНФІНАНС" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/2 на умовах строковості, зворотності, платності. За умовами договору відповідачу було надано кредит в сумі 7000,00 грн. строком на 3 роки, із процентною ставкою 1,75 % в день від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом.

Зазначений Договір було підписано електронним підписом позичальника, який було відтворено шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису).

Кредитні кошти в сумі 7000,00 грн. ОСОБА_1 були перераховані на картку НОМЕР_2 , що підтверджується листом АТ «Універсал Банк», наданим суду на виконання вимог ухвали про витребування доказів.

Відповідач взятих на себе за цим договором зобов`язань належним чином не виконувала, грошові кошти та відсотки за їх користування кредитору не повернув, у зв`язку з чим виникла кредитна заборгованість із врахуванням принципу розумності, співмірності і пропорційності в сумі 88830,00 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 7000,00 грн.,заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 81830,00 грн.

22.06.2022 було укладено договір №22/06-22 відповідно до якого ТОВ "ІНФІНАНС" відступило на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №/2 від 19.03.2021.

23.05.2024 було укладено договір №23/05/24 відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" відступило на користь ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №/2 від 19.03.2021.

Таким чином, до ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" перейшло право вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/2 від 19.03.2021 року із врахуванням принципу розумності, співмірності і пропорційності в сумі 88830,00 грн грн.

Відповідно до наданої позивачем розрахунку кредитна заборгованість становить 88830,00 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) в сумі 7000,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 81830,00 грн. Зазначена сума заборгованості відповідачем не сплачена.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/2 від 19.03.2021 року у зв`язку з чим утворилася заборгованість в загальній сумі 88830,00 грн.

Вказане заочне рішення від 26.11.2025 року надіслано на адресу відповідача і ним отримано 16.12.2025 року (а.с.35, 36).

Згідно з правилами, встановленими ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач був обізнаний про розгляд справи, що підтверджується надісланням судових повісток на адресу відповідача (а.с.21, 23, 24) та у судове засідання повторно не з`явився.

Щодо зазначення позивачем адреси АДРЕСА_3 , тоді, як дійсним місцем проживання є АДРЕСА_2 , то таке жодним чином не вплинуло і не могло вплинути на спотворення адреси, позаяк АДРЕСА_2 є приватним будинком.

Разом з тим процесуальним законом передбачено як підставу для скасування винесеного заочного рішення крім підтвердження нез`явлення у судове засідання також наявність доказів, на які посилається відповідач, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, суд констатує, що відповідач у судове засідання не з`явився. Однак в силу положень процесуального закону судом вживалися заходи для повідомлення відповідача про судовий розгляд.

Жодних доказів того, що відповідач вказну позику не отримував, чи незгідний з розрахунком заборгованості відповідачем не надано.

Заперечуючи розмір заборгованості відповідачем контррозрахунку не надано.

Доводи відповідача про неотримання кредиту спростовують наявною у справі довідкою про отримання 7000 грн. відповідачем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на платіжну картку НОМЕР_3 , емітовано на його ім`я.

Наведені доводи у поданій заяві про перегляд заочного рішення мають загальний характер.

Доказів, які були не враховані судом при винесенні заочного рішення відповідачем не надано.

Фактично доводи сторони відповідача зводяться з негзодою із рішенням.

З врахуванням обставини, що заявник про день розгляду справи був повідомлений, доказів, які б мали значення для розгляду справи не подав, заява про перегляд заочного рішення суду підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 287 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Лазорко Р.Й. про перегляд заочного рішення від 26.11.2025 року у цивільній справі №299/4884/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Відповідності до ч.4 ст.287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий Леньо В. В.