Справа №949/2162/25
Провадження №6/949/13/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Тарасюк А.М.,

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця заяву представника відповідача адвоката Ковташа Василя Даниловича про розстрочення виконання судового рішення,

в с т а н о в и в:

Представник відповідача адвокат Ковташ Василь Данилович звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2025 року у справі №949/2162/25 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за Договором №461304-КС-007 про надання кредиту від 10 серпня 2024 року в сумі 97355,00 грн. терміном на 12 (дванадцять) місяців з дня набрання ухвалою суду законної сили, шляхом сплати щомісячного платежу рівними частинами у сумі 8112,91 грн.

На обґрунтування клопотання представник відповідача зазначено, що рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2025 року стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за Договором №461304-КС-007 про надання кредиту від 10 серпня 2024 року в сумі 97355,00 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Однак, як зазначає представник відповідача, можливості сплатити вказану суму в повній мірі одним платежем на даний час у відповідачки немає через значні фінансові труднощі. Її матеріальне становище є вкрай скрутним, оскільки вона має великі борги та не має регулярного доходу.

Представник відповідача зауважує, що дохід у відповідачки за 2025 рік відсутній згідно довідки форми ОК-5 індивідуальні відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ПФУ. Тому для того, щоб забезпечити базові потреби свої та своєї родини, вона змушена постійно шукати тимчасові підробітки. Проте її доходи є нерегулярними та мінливими.

Крім того, відповідачка має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом про народження дитини. Утримання малолітньої доньки ще більше ускладнює фінансове становище відповідачки.

Тому, блокування банківських рахунків та примусове стягнення такої значної суми боргу не тільки зробить неможливою оплату існуючих потреб відповідачки, але й може серйозно порушити її право та дитини на гідне існування.

Представник відповідача звертає увагу на те, що відповідачка немає інших джерел доходу, банківських депозитів або рухомого чи нерухомого майна, яке можна було б використати для покриття боргу.

Як зазначає представник відповідача, відповідачка не ухиляється від виконання рішення та висловлює чіткий намір добровільно сплатити борг, що свідчить про її добросовісну поведінку та намагання відновити платоспроможність. Розстрочення виконання судового рішення не скасовує обов`язку його виконання, а лише надає відповідачці реальну можливість його виконати, що у кінцевому підсумку забезпечить задоволення майнових інтересів позивача.

Представником позивача ТОВ «Бізнес позика» Басалигою Д.М. (довіреність №19 від 25 жовтня 2025 року) через систему «Електронний суд» подано заперечення, у якому просить відмовити у задоволенні заяви сторони відповідача про розстрочення виконання рішення суду, оскільки така є незаконною, необґрунтованою, поданою з порушенням обов`язкових вимог ЦПК України та такою, що подана з метою затягування розгляду справи та відстрочення притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності за порушення умов Кредитного договору, що є зловживанням стороною відповідача своїми процесуальними правами.

У поданій заяві сторона відповідача не обґрунтувала обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з посиланням на відповідні належні, достатні та достовірні докази. В підтвердження начебто "скрутного матеріального становища" відповідача не надано суду жодних належних, достатніх та достовірних доказів.

Представник позивача, посилаючись на норми законодавства та практику Верховного Суду, зазначає, що обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Як вказує представник позивача, у будь-якому випадку, зважаючи на судову практику, матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

У зв`язку з цим до сторони відповідача виникає логічне запитання, якщо відповідач начебто перебуває у скрутному матеріальному становищі, то яким чином вона задовільняє свої базові потреби та яким чином вона буде виконувати рішення суду у випадку його розстрочення.

Крім того, представник позивача звертає увагу на те, що відповідач не був позбавлений можливості звернутися до ТОВ «Бізнес позика» на будь-якому етапі із пропозицією щодо врегулювання заборгованості за Кредитним договором.

До того ж, відповідач знайшов кошти на адвоката для представництва його інтересів у суді, однак не знайшов коштів для погашення заборгованості за Кредитним договором у позасудовому порядку.

Зважаючи на наведене, у позивача немає жодних підстав вважати, що відповідач справді має намір сплатити заборгованість за Кредитним договором у випадку розстрочення (відстрочення) виконання рішення суду.

Тому, на переконання представника позивача, єдиним дієвим способом притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності за порушення умов Кредитного договору є примусове виконання судового рішення у порядку виконавчого провадження із застосуванням до відповідача заходів примусового виконання рішень відповідно до ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження".

У поданих запереченнях, представник позивача ТОВ «Бізнес позика» Басалига Д.М. просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача та при вирішенні питання розстрочення рішення суду врахувати зазначені заперечення.

Відповідач та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились.

Втім, до початку розгляду справи, на електронну адресу суду надійшла заява представника відповідача адвоката Ковташа В.Д. про розгляд справи без його участі та участі відповідачки.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши заяву про розстрочення виконання рішення, додані до неї документи та матеріали цивільної справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 01 грудня 2025 року Дубровицьким районним судом Рівненської області у справі №949/2162/25 ухвалено рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за Договором №461304-КС-007 про надання кредиту від 10 серпня 2024 року у розмірі 97355,00 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Згідно з ст. 129 - 1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення закріплені в ст. 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Виходячи із вищевказаних вимог законодавства, відстрочення та розстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише на стадії його виконання, тобто після набрання рішенням законної сили.

Разом з тим, рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2025 року у справі №949/2162/25 на момент подачі даної заяви про розстрочення його виконання не набрало законної сили.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 273 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

За змістом ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, а саме:на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, днем складання судового рішення є 01 грудня 2025 року, тому останнім днем строку подання апеляційної скарги було 31 грудня 2025 року.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України (Заява №38773/05) від 26 липня 2012 року суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Таким чином, виходячи з наведеного, рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2025 року на момент звернення із заявою про його розстрочення, не набрало законної сили, а тому суд вважає заяву сторони відповідача про розстрочення виконання вказаного рішення суду, поданою передчасно та відмовляє у задоволенні такої заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 258-261, 435 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника відповідача адвоката Ковташа Василя Даниловича про розстрочення виконання рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2025 року у справі №949/2162/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суд

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду Тарасюк А.М.