Провадження № 2/638/9818/25
УХВАЛА

05 січня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» (далі Позивач) звернулося з позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач), у якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №3436810 від 04.02.2023 в розмірі 51 650,00 грн, а також просить стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. В якості правових підстав позову зазначив норми статей 512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України.

У відповідь на запит суду надійшла інформація з Виконавчого комітету Лозівської міської ради, з якої встановлюється зареєстроване місце проживання Відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, розглянувши матеріали позовної заяви, дійшов висновку, що зазначена заява подана з порушенням правил підсудності на підставі такого.

Відповідно до частини першої статті 27 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Суд встановив, що Відповідач проживає на території, на яку не поширюється юрисдикція Шевченківського районного суду м. Харкова, у зв`язку з чим вважає за необхідне передати цивільну справу до Лозівського міськрайонного суду Харківської області, до територіальної юрисдикції якого вона належить.

Суд враховує вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року вказав, що «фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» … Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Таким чином, згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Розгляд справи судами з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням статті 6 Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина перша статті 378 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись статтями 27, 31, 187 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Справу №638/24913/25 передати за підсудністю до Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Малахова