"05" січня 2026 р. Справа № 363/5083/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Олійник С.В.,

за участі секретаря судового засідання Поліщук Є.Д.,

цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,

встановив:

29 серпня 2025 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 44 485 грн, судовий збір в розмірі 2,422 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7300 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 02 листопада 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та FORD FUSION, державний номер НОМЕР_2 . ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Страховик ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» виплатив потерпілому 88 970 грн страхового відшкодування, але в процесі врегулювання встановив, що застрахований Mitsubishi Lancer фактично використовувався як таксі, тоді як при укладенні полісу страхувальник відповідач ОСОБА_1 це приховав, що призвело до застосування заниженого коригуючого коефіцієнта. Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону №1961-IV страховик набув право регресної вимоги та звернувся до відповідача з вимогою компенсувати 50% виплаченого відшкодування - 44 485 грн.

Процесуальні дії та рішення у справі.

29 серпня 2025 року матеріали вказаної справи надійшли на адресу Вишгородського районного суду Київської області.

23 вересня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

05 січня 2026 року протокольною ухвалою вирішено проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи.

Позиції учасників справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити без участі представника, не заперечує щодо винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання. Поштові відправлення повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до правової позиції Верховного Суду вважається належним повідомленням.

Згідно з відомостями, отриманими з Державного реєстру, інформація про зареєстроване місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 - відсутня. Причини неявки відповідача суду не повідомлені.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка учасника справи, належним чином повідомленого про судове засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З урахуванням належного повідомлення сторін, наявності клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності клопотань відповідача про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Згідно з частиною восьмою статті 178 та частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами та на підставі наявних у справі доказів без участі відповідача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Установлено, що 02 листопада 2020 року о 21:00, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer, н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 у м. Києві по вул. Кирилівській при зміні напрямку руху не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, не переконався у безпечності маневру та допустив зіткнення з автомобілем Ford Fusion, н.з. НОМЕР_4 . У результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушено вимоги п.п. 10.1, 10.4, 2.3(б) ПДР України.

Страховим полісом підтверджено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія Mitsubishi Lancer була забезпечена в ТДВ «СГ «Оберіг». Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Fusion становить 91 470,40 грн.

Згідно платіжного доручення №473 від 21 липня 2021 року ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 88 970,00 грн ОСОБА_2 , що підтверджується страховим актом №24023/1 та заявою потерпілого.

Застосовані норми права.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання чи утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-IV).

Згідно з п. 2.1 ст. 2 Закону №1961-IV, ці відносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом «Про страхування», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, і в разі розбіжностей застосовуються норми Закону №1961-IV.

Відповідно до ст. 29 Закону №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати на відновлювальний ремонт з урахуванням зносу, включаючи витрати на евакуацію транспортного засобу.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону №1961-IV, страховик має право здійснювати виплату без проведення експертизи, якщо страховик і потерпілий узгодили розмір та спосіб виплати страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право регресної вимоги до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно з п. 17.3 ст. 17 Закону №1961-IV, страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Відповідно до ст. 7 Закону №1961-IV та Розпорядження Держфінпослуг №566, страховий платіж визначається шляхом застосування базового платежу та коригуючих коефіцієнтів, у тому числі коефіцієнта К3 залежно від сфери використання транспортного засобу.

Згідно з таблицею коригуючих коефіцієнтів (Розділ ІІІ Розпорядження №566), для транспортних засобів, що використовуються як таксі або для перевезення пасажирів, встановлено коефіцієнт К3 = 1.1-1.4.

Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону №1961-IV, якщо страховик здійснив відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу у сфері, що передбачає більший коригуючий коефіцієнт, ніж визначено договором страхування, особа, відповідальна за шкоду, зобов`язана компенсувати страховикові 50% виплаченого страхового відшкодування.

Мотиви і висновки суду.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного.

Шкода була завдана джерелом підвищеної небезпеки, а тому підлягає відшкодуванню відповідно до ст. 1187 та ст. 1191 ЦК України.

Установлено, що страхове відшкодування було виплачено в узгодженому з потерпілим розмірі, а під час укладення договору страхування відповідач не повідомив страховика про фактичне використання транспортного засобу як таксі, що призвело до застосування заниженого коригуючого коефіцієнта К3.

Враховуючи, що ДТП сталася під час такого використання, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону №1961-IV, що надає страховикові право на стягнення з відповідача 50% виплаченого страхового відшкодування, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом досліджені договір про надання правової допомоги адвокатом Войціховським А.В. та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» від 16 липня 2025 року,

Акт прийому передачі наданих послуг № 24023 від 16 липня 2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, виконі послуги (ознайомлення та аналіз документів страхової справи 1460гривень, надання клієнту консультацій і роз`яснень з правових питань 730 грн, складання позовної заяви 4380, 00 гривень, всього 7300, 00 грн.

Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Одночасно з цим, вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує те, що публічний інтерес до справи відсутній; справа належить до категорії незначної складності; правові позиції у цій категорії справ усталені; враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд дійшов висновку про зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до 3000,00 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 3000,00 грн.

Щодо судового збору.

За правилами ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст.258-259, 263-268, 274, 280 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» грошові кошти у розмірі 44485,00 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (, місцезнаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1)

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )

Суддя С.В. Олійник