Справа № 139/875/25
Провадження № 2/139/551/25
РІШЕННЯ

іменем України

05 січня 2026 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

з участю секретаря судових засідань Хонькович Л.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в селищі Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування,

у с т а н о в и в:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Спадщину після нього прийняла його дружина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . До складу спадщини після її смерті входить, зокрема, житловий будинок АДРЕСА_1 , який спадкодавець прийняла після смерті ОСОБА_2 . Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , прийняла спадщину, але не може оформити спадкові права на будинок у нотаріуса, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове нерухоме майно. За захистом прав та інтересів ОСОБА_1 представник позивача адвокат Солоненко Богдан Миколайович (повноваження на а.с. 61, 62) 18 грудня 2025 року з відповідним позовом звернувся до суду.

19 грудня 2025 року відкрито провадження у справі і призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання (а.с. 64).

Позивач у підготовче засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Солоненко Б.М. через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, просив позовні вимоги задовільнити (а.с. 95-96).

Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Вендичанської селищної ради, позовні вимоги визнає (а.с. 94).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі.

Розглянувши справу, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного:

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області помер ОСОБА_2 (а.с. 15).

Внаслідок смерті особи відкрилася спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Випискою з погосподарських книг за 1991-1995, 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010 роки, де головою двору значиться ОСОБА_2 (а.с. 51-54), довідкою старости Лучинчицького старостинського округу № 181 від 06 червня 2025 року (а.с. 16), рішенням 7 сесії 23 скликання Лучинчицької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області від 28 грудня 1999 року (а.с. 58), рішенням Мурованокуриловецької районної ради народних депутатів № 108 від 16.06.1988 «Про оформлення права особистої власності на будинки, що належать окремим громадянам в селах Мурованокуриловецького району» (а.с. 59) стверджується, що ОСОБА_2 належав будинок АДРЕСА_1 .

Із довідки начальника КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 120 від 02 травня 2024 року (а.с. 49) та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 435477292 від 15 липня 2025 року (а.с. 50) слідує, що право власності на будинок, який знаходиться на АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81732505 від 02.07.2025 (а.с. 20), спадкодавець ОСОБА_2 по своїй смерті заповіту не залишав.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України).

Із довідки Вендичанської селищної ради № 181 від 06.06.2025 (а.с. 16) слідує, що на день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований в житловому будинку АДРЕСА_1 , разом з ним проживала та була зареєстрована дружина - ОСОБА_3 . Факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 доведено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 22).

Із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 81732506 від 02 липня 2025 року (а.с. 21) вбачається, що після смерті ОСОБА_2 18 серпня 2007 року державним нотаріусом Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Карасевичем О.І. 22 лютого 2008 року заведено спадкову справу № 130/2008.

Матеріалами спадкової справи № 130/2008 (витяг на а.с. 67-73) доводиться, що після смерті ОСОБА_2 як спадкоємець за законом спадщину прийняла лише ОСОБА_3 (дружина) та оформила частину спадщини (а.с. 68, 69, 70).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Лучинчик Могилів-Подільського району Вінницької області померла ОСОБА_3 (а.с. 23).

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця.

Заповітом, вчиненим 18 травня 2010 року (копія а.с. 25), ОСОБА_3 заповіла все своє майно, що буде належати їй на день смерті, ОСОБА_5 . З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81732503 від 02.07.2025 (копія а.с. 26-27) слідує, що цей заповіт є чинним.

Як слідує із довідки старости Лучинчицького старостинського округу № 182 від 06 червня 2025 року (а.с. 24) спадкоємцями за іншими заповітами також є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 81732504 від 02 липня 2025 року (копія а.с. 28-29) вбачається, що після смерті ОСОБА_3 28 листопада 2023 року державним нотаріусом Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Карасевичем О.І. 03 січня 2024 року заведено спадкову справу № 1/2024.

У матеріалах спадкової справи № 1/2024 (витяг на а.с. 74-93) містяться заповіти, вчинені ОСОБА_3 : 1) 04 червня 2021 року щодо земельної ділянки, право на яку посвідчувалося Державним актом серії ВН № 086338, на користь ОСОБА_6 (а.с. 82), 2) 07 липня 2022 року щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 052288400:05:002:0110 та 052288400:05:004:0223 на користь ОСОБА_7 (а.с. 83). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81732504 від 02 липня 2025 року (копія а.с. 26-27) ці заповіти є чинними. Спадкоємці земельних ділянок за заповітами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли (а.с. 80,81) і оформили свої права на спадщину (а.с. 85, 87, 90).

Частиною 2 ст. 1254 ЦК України визначено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати КЦС 26 червня 2019 року (справа № 369/3186/17 провадження № 61-42486св18) у своїй постанові сформував позицію відповідно до якої, аналіз частин другої та третьої статті 1254 ЦК України дозволяє констатувати, що законодавець для випадку, коли заповідачем складено декілька заповітів, передбачив правила, що повинні враховуватися для того, щоб визначити який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Такі правила полягають в тому, що: по-перше, внаслідок складення нового заповіту відбувається втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт повністю суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі останнього заповіту; по-друге, внаслідок складення нового заповіту відбувається часткова втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт частково суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт тільки частково скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі двох заповітів.

Із текстів наявних у справі, що є предметом цього судового розгляду, перший заповіт спадкодавця ОСОБА_3 від 18 травня 2010 року на користь позивача залишається чинним в частині іншого, крім земельних ділянок з кадастровими номерами :05:002:0111, :05:004:0224, 052288400:05:002:0110 та 052288400:05:004:0223, спадкового майна, зокрема, прийнятого після смерті ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_1 .

Спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Як слідує із довідки старости Лучинчицького старостинського округу № 182 від 06 червня 2025 року (а.с. 24) на день смерті ОСОБА_3 позивач разом з нею не проживала.

Матеріалами спадкової справи № 1/2024 (витяг на а.с. 74-93) стверджується, що ОСОБА_1 16 грудня 2025 року подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с. 93) у додатковий строк, визначений їй рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 20 жовтня 2025 року, яке набрало чинності 20 листопада 2025 року (рішення міститься в ЄДРСР за № 131097479).

Таким чином, позивач довела факт смерті спадкодавця, склад спадкового майна, своє право спадкувати за заповітом та факт прийняття спадщини.

Фактом відсутності державної реєстрації права власності на житловий будинок (а.с. 49, 50), постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Карасевича О.І. № 90/02-31 від 02 липня 2025 року (а.с. 37) позивач довела, що іншим чином, окрім як через суд, вона не зможе захистити свої права спадкоємця.

Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1223, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81,197-198, 200, 211, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 100% житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Вендичанська селищна рада Могилів-Подільського району Вінницької області, юридична адреса: вул. Соборна, 55 в селищі Вендичани Могилів-Подільського району Вінницької області, .

Суддя: __________