Справа № 368/1845/25
Рішення

Іменем України

"07" січня 2026 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

При секретарі - Токовенко Н.О.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької міської територіальної громади в особі Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, - про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд, -

В С Т А Н О В И В :

29.10.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кагарлицької міської територіальної громади в особі Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, - про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду;

2. Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк у три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

- ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина.

До спадщини ОСОБА_2 увійшов житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 (далі - Позивач) є донькою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та спадкоємицею її майна за законом першої черги. Інших спадкоємців першої черги після ОСОБА_2 не залишилося. Спадкоємці за

До цього часу спадкова справа після ОСОБА_2 не відкривалася та ніким із спадкоємців прийнята та оформлена не була.

Для оформлення спадщини після ОСОБА_2 , Позивач звернулася до державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачової Л.І.

Листом від 13.10.2025 р. №444/01-16 державний нотаріус Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачова Л.І. повідомила Позивача, що нею не надано доказів прийняття спадщини ОСОБА_2 , а також правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину за законом після ОСОБА_2 на ім`я Позивача неможливо.

Таким чином, у Позивача виникла необхідність у визначенні їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини за рішенням суду.

На момент смерті ОСОБА_2 був чинним Цивільний кодекс Української РСР 1963 року в редакції від 18.07.1963 року.

Статтею 524 Цивільного кодексу Української РСР було передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтями 529-532 цього Кодексу було передбачено дві черги спадкоємців за законом, а також визначено право на спадкування утриманцями та усиновленими і усиновителями.

Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка

належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу Української РСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Необхідно зазначити, що після ОСОБА_2 залишилися також племінники.

Проте, племінники не мають права на спадщину відповідно до ст. 529, 530 Цивільного кодексу Української РСР, оскільки не входять до черг спадкування за законом. Як зазначалося вище, ніхто з дітей ОСОБА_2 своєчасно не прийняв її спадщину, а станом на день звернення до суду з цим позовом, інші діти ОСОБА_2 (брати, сестри Позивача) уже померли.

Отже, Позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 за законом.

Відповідно до п. 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_2 . Позивач не вступила в управління чи володіння спадковим майном, не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому Позивач вважається такою, що не прийняла спадщину ОСОБА_2 . Іншими спадкоємцями спадщина також прийнята не була.

Отже, оскільки після смерті ОСОБА_2 ніхто із спадкоємців не прийняв її спадщину, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України 2004 року.

Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно із ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, оскільки це прямо передбачено п. 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Таким чином, Позивач може звернутися до суду із позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини та такий позов може бути розглянутий судом.

Необхідно зазначити, що Позивач своєчасно не прийняла спадщину після ОСОБА_2 з поважних причин.

Так, Позивачу нічого не було відомо про наявність у ОСОБА_2 нерухомого майна, яке можна було б успадкувати. Після смерті ОСОБА_2 не залишилося документів, які посвідчували б її право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , через що Позивач не знала про свої права на цей будинок як спадкоємець.

Отже, Позивач не мала умислу на пропуск строку для прийняття спадщини після своєї матері ОСОБА_2 та наявні усі підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини за цим позовом.

Крім того, Позивач звертає увагу суду на те, що до цього часу ніхто не заявив про свої права на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, задоволення даного позову не порушить прав та інтересів третіх осіб.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Виходячи з наведеного вище, зважаючи на те, що Позивач пропустила строк для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 з поважних причин, то наявні усі підстави для задоволення даного позову та визначення Позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

На підставі ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР, ч. 1 ст. 1223, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, п. 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» та керуючись статтями 4, 174 - 175, 315 - 319 ЦПК України, - позивачка просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви (позовні вимоги).

29.10.2025 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/1845/25, провадження № 2/368/1152/25.

28.11.2025 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до слухання в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 09 год. 00 хв. 07.01.2026 року.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 07.01.2026 року, позивачка ОСОБА_1 , - не з`явилася, хоча була повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшло письмове клопотання позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 07.01.2026 року, представник відповідача, - Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської облаті, - не з`явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява - клопотання представника відповідача, в якій він просить суд слухати справу без його участі, - не заперечує проти задоволення позову.

Фактичне визнання позову відповідачем, - Кагарлицькою міською радою Обухівського району Київської області на стадії підготовчого судового провадження, - дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам проведення підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність:

- згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, - пред`являються за місцезнаходженням майнаабо основної його частини.

Як вбачається з позовної заяви, - спір в даному цивільному провадженні (предмет позову) стосується нерухомого майна, - житлового будинку, який розташований в с. Горохове Обухівського району Київської області.

Що стосується тієї обставини, що с. Горохове Київської області, - наразі відноситься до Обухівського району, а справа слухається не в Обухіському районному суді Київської області, а в Кагарлицькому районному суді Київської області, то суд зазначає наступне:

Пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про затвердження воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807/ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», - с. Горохове, - відноситься до Обухівського району Київської області.

Разом з тим, відповідно до роз`яснення наданого Радою Суддів України, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно - територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, - місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою, а так як с. Горохове - раніше (до адміністративно - територіальної реформи), - входило до складу Кагарлицького району Київської області, - то дану справу слід слухати в Кагарлицькому районному суді Київської області.

Відповідно, враховуючи предмет спору (спір про нерухоме майно), враховуючи місце розташшування нерухомого майна, та враховуючи положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце виключної підсудності, - підсудність за місцем місцезнаходженням майна.

Сторони по справі:

- позивачем по справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Горохове Кагарлицького району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 18 червня 2002 року Святошинським РУ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ).

- відповідачем по справі є - юридична особа, - Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської області, (09201, Київська область, Обухівський район, м. Кагарлик, пл. Незалежності, буд. 1, ).

Додатково щодо кола суб`єктів в даному цивільному провадженні, суд зазначає, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, - тому до участі в даному цивільному провадженні і не були залучені інші спадкоємці першої черги, так як, - спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , - не заводилася.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:

- ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина.

До спадщини ОСОБА_2 увійшов житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 (далі - Позивач) є донькою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та спадкоємицею її майна за законом першої черги. Інших спадкоємців першої черги після ОСОБА_2 не залишилося. Спадкоємці за

До цього часу спадкова справа після ОСОБА_2 не відкривалася та ніким із спадкоємців прийнята та оформлена не була.

Для оформлення спадщини після ОСОБА_2 , Позивач звернулася до державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачової Л.І.

Листом від 13.10.2025 р. №444/01-16 державний нотаріус Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачова Л.І. повідомила Позивача, що нею не надано доказів прийняття спадщини ОСОБА_2 , а також правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину за законом після ОСОБА_2 на ім`я Позивача неможливо.

Таким чином, у Позивача виникла необхідність у визначенні їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини за рішенням суду.

На момент смерті ОСОБА_2 був чинним Цивільний кодекс Української РСР 1963 року в редакції від 18.07.1963 року.

Статтею 524 Цивільного кодексу Української РСР було передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтями 529-532 цього Кодексу було передбачено дві черги спадкоємців за законом, а також визначено право на спадкування утриманцями та усиновленими і усиновителями.

Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка

належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу Української РСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Необхідно зазначити, що після ОСОБА_2 залишилися також племінники.

Проте, племінники не мають права на спадщину відповідно до ст. 529, 530 Цивільного кодексу Української РСР, оскільки не входять до черг спадкування за законом. Як зазначалося вище, ніхто з дітей ОСОБА_2 своєчасно не прийняв її спадщину, а станом на день звернення до суду з цим позовом, інші діти ОСОБА_2 (брати, сестри Позивача) уже померли.

Отже, Позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 за законом.

Відповідно до п. 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

2)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_2 . Позивач не вступила в управління чи володіння спадковим майном, не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому Позивач вважається такою, що не прийняла спадщину ОСОБА_2 . Іншими спадкоємцями спадщина також прийнята не була.

Отже, оскільки після смерті ОСОБА_2 ніхто із спадкоємців не прийняв її спадщину, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України 2004 року.

Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно із ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, оскільки це прямо передбачено п. 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Таким чином, Позивач може звернутися до суду із позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини та такий позов може бути розглянутий судом.

Необхідно зазначити, що Позивач своєчасно не прийняла спадщину після ОСОБА_2 з поважних причин.

Так, Позивачу нічого не було відомо про наявність у ОСОБА_2 нерухомого майна, яке можна було б успадкувати. Після смерті ОСОБА_2 не залишилося документів, які посвідчували б її право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , через що Позивач не знала про свої права на цей будинок як спадкоємець.

Отже, Позивач не мала умислу на пропуск строку для прийняття спадщини після своєї матері ОСОБА_2 та наявні усі підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини за цим позовом.

Крім того, Позивач звертає увагу суду на те, що до цього часу ніхто не заявив про свої права на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, задоволення даного позову не порушить прав та інтересів третіх осіб.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Виходячи з наведеного вище, зважаючи на те, що Позивач пропустила строк для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 з поважних причин, то наявні усі підстави для задоволення даного позову та визначення Позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , - з огляд на наступне:

- як вбачається з матеріалів справи, - спору про спадкування немає (так як спадкова справа не заводилася, відомостей про наявність зхаповіту - немає, відомостей про інших спадкоємців - немає), а сама спадщина, - не визнана відумерлою відповідно до ч. 1, 2 ст. 1277 Цивільного кодексу України, а отже, - спадщина є досі відкритою, тому, відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, - позивачка має право на її прийняття, - як спадкоємець першої черги.

Суд вважає, що задоволення даного позову не порушить права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки інших претендентів на спадщину, - у спадкодавця не має, при цьому, - позивачка в іншому порядку, ніж судовий, - не може захистити свої права на прийняття спадщини, а спадкове майно - не визнано відумерлою спадщиною.

Суд зазначає, що завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Постановления рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, - кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати "законного очікування" фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні "Рисовський проти України" (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено "Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги, - правомірно скористалася своїм правом та звернулася до суду з даним позовом про визначення їй додаткового строку, - достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини після померлої матері - ОСОБА_2 , - який повинен бути задоволений, - шляхом винесення судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 1 ст. 1223, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, п. 24 Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 4, 174- 175, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Кагарлицької міської територіальної громади в особі Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, - про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - задовольнити.

Визнати причини пропуску фізичною особою, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. Горохове Кагарлицького району Київської області, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 18 червня 2002 року Святошинським РУ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), -

- шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Київ, (свідотво про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане 22 червня 1990 року Горохівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, актовий запис за № 16 від 22 червня 1990 року), - поважними, та:

- встановити фізичній особі, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. Горохове Кагарлицького району Київської області, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 18 червня 2002 року Святошинським РУ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), -

- додатковий строк у три місяці з дня вступу даного рішення в законну силу, - для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Київ, (свідотво про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане 22 червня 1990 року Горохівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, актовий запис за № 16 від 22 червня 1990 року).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 08.01.2026 року.

Суддя: Закаблук О.В.