Справа № 134/1778/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 січня 2026 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю секретаря судового засідання Васільєвої Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

03 листопада 2025 року до Крижопільського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшов позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.04.2025 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі кредитний договір № 8949315, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 6000 грн. строком на 360 днів (з 29.04.2025 по 23.04.2026) зі сплатою процентів у розмірі 0,95 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, та комісії за надання кредиту, що складає 17,25 % від суми наданого кредиту (у грошовому виразі - 1035 грн). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту нараховується неустойка в розмірі 300 грн. за кожен день понадстрокового користування.

ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці грошові кошти в розмірі 6000 грн., шляхом їх перерахування на вказаний нею банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 .

У свою чергу відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість.

16.10.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено Договір факторингу № 16/10/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі прав вимоги.

Відповідно до Реєстру прав вимог № 16/10/25-01 від 16.10.2025 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 23244 грн., з яких: 6000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 5244 грн. - заборгованість за процентами; 12000 грн. - заборгованість за пенею/неустойкою.

Оскільки ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконує своїх зобов`язань за кредитним договором № 8949315 від 29.04.2025 року, тому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», яке набуло права вимоги за цим договором, просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 23244 грн. заборгованості, а також понесені судові витрати.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 05 листопада 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

24 листопада 2025 року до суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшли витребувані докази.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 05 грудня 2025 року розгляд справи було відкладено на 06 січня 2026 року за клопотанням представника відповідачки - адвоката Зачепіло З.Я.

24 грудня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідачки - адвокат Зачепіло З.Я. просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за договором № 8949315 від 29.04.2025 року та доказів її повідомлення про зміну кредитора за цим договором. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків та не може бути підставою для стягнення відповідних сум. Натомість документами, що можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, є виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», однак таких позивачем не надано. Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність заборгованості та її розмір, а також те, що до нього перейшло право вимоги за кредитним договором, зокрема, відсутні докази оплати за договором факторингу. Окрім того, заборгованість за пенею в розмірі 12000 грн. нарахована в період дії в Україні воєнного стану, тому, в силу положень п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, не підлягає стягненню з відповідачки.

До відзиву долучено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Так, представник відповідачки - адвокат Зачепіло З.Я. вказує, що дана справа є малозначною та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; спір у даній справі відноситься до категорії спорів, пов`язаних зі стягненням кредитної заборгованості, по яких наявна стала судова практика, тому для кваліфікованого юриста є незначної складності; матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання яких адвокат витратив би значний час. З огляду на викладене, сторона відповідача вважає, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. є явно завищеною, тому просить зменшити розмір таких витрат позивача до 1000 грн.

30 грудня 2025 року від представника позивача - адвоката Ткаченко Ю.О. через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій вона зазначає, що в матеріалах справи наявні докази перерахування кредитних коштів відповідачці на вказаний нею картковий рахунок. Водночас відповідачка, маючи доступ до свого рахунку, мала можливість надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження того, що грошові кошти не зараховувалися на її карткові рахунки у вказаний в договорі період часу, або, що вказаний в договорі картковий рахунок їй не належить. Крім того, відповідачка здійснювала платежі на погашення кредитної заборгованості, що додатково підтверджує укладення договору кредиту та отримання коштів за цим договором. До позовної заяви долучено платіжне доручення про оплату за відступлення права грошової вимоги за договором факторингу, а неповідомлення відповідачки про відступлення права вимоги новому кредитору не позбавляє її обов`язку погашення заборгованості, вона лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання вважається належним. Отже, відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами позивача та їх оцінки. При цьому, жодних доказів на підтвердження своєї позиції стороною відповідача не надано.

Того ж дня (30.12.2025) представник позивача - адвокат Ткаченко Ю.О. подала заяву про зменшення позовних вимог та просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 8949315 від 29.04.2025 року в розмірі 11244 грн., з яких: 6000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 5244 грн. - заборгованість за процентами, таким чином зменшивши позовні вимоги на суму пені. Також просить стягнути з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати: 2422,40 грн. судового збору та 4500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В судове засідання 06.01.2026 сторони (їх представники) не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Від представника позивача - адвоката Ткаченко Ю.О. 10.12.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача.

Причини неявки в судове засідання відповідачки та її представника суду невідомі.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Верховний Суд у постанові від 16 серпня 2023 року у справі № 297/288/21 дійшов висновку про те, що у випадку, якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Суд вважає за можливе проводити судове засідання у відсутності учасників справи, підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 29.04.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії (Надійний) № 8949315, за умовами якого кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (кредит) на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього Договору (п. 2.1 Договору).

Згідно п. 2.2.1 - п. 2.2.5 Договору сума кредиту становить 6000 грн.; строк кредитування (строк договору) - 360 днів; розмір першого обов`язкового платежу - 2745 грн.; період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування, кількість мінімальних обов`язкових платежів - 11; дата сплати першого обов`язкового платежу - 28.05.2025.

Комісія за надання кредиту становить 17,25 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1035 грн. Дата надання кредиту - 29.04.2025. Дата повернення кредиту - 23.04.2026. Процентна ставка фіксована - 0,95 % в день. Орієнтована загальна вартість кредиту - 27555 грн. Неустойка - 300 грн. в день (п. 2.2.8. Договору).

Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 3194,73 %. Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом строку, визначеного п. п. 2.2.2. п. 2.2. Договору та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі, а також на припущенні, що позичальник не буде здійснювати дострокового виконання умов договору, буде збільшувати суму кредиту та не буде допускати порушення умов Договору (п. 2.3 Договору).

Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, починаючи з першого дня користування кредитом до дати повернення, на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором. В дату повернення кредиту позичальник має повернути кредитодавцю останній мінімальний обов`язковий платіж, в який входить сума отриманого кредиту, вказана в п. 2.2.1 Договору, та фактично нараховані проценти. У випадку користування позичальником кредитом впродовж усього строку кредитування, визначеного в п. 2.2.2 Договору, без допущення порушення умов договору, сума до сплати позичальником в дату повернення кредиту становить 27555 грн. (п. 2.8, п. 2.9 Договору).

Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником відповідно до умов Договору. Розмір комісії за надання кредиту, яка підлягає сплаті позичальником, включає в себе адміністративні та операційні витрати, які несе кредитодавець під час розгляду заявки та надання кредиту. Комісія за надання кредиту підлягає сплаті виключно у випадку задоволення такої заявки та укладення договору. Послуга для позичальника полягає в аналізі заявки та наданні пропозицій з укладення кредитного договору, а також в швидкому прийнятті рішення щодо надання кредиту (п. 6.2 Договору).

Вказаний кредитний договір підписаний відповідачкою шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 380031 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до довідки про ідентифікацію клієнт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) ідентифікований ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Одноразовий ідентифікатор 380031 для підписання договору № 8949315 направлений позичальнику 29.04.2025 об 11:30:57 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1

Як вбачається з довідки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000060829 від 14.10.2025, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», та успішного проведення 29.04.2025 платіжної операції на суму 6000 грн. на карту № НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_1 .

Відповідно до платіжної інструкції № 3a85dee2-5525-44e8-9925-efdaa5d5f04b, 29.04.2025 на картковий рахунок № НОМЕР_1 (MASTERCARD) було перераховано грошові кошти у сумі 6000 грн. Отримувач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Згідно повідомлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 12.11.2025 № 20.1.0.0.0/7-251108/3360-БТ, яке надійшло на виконання ухвали суду, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» емітовано карту № НОМЕР_1 . Також із виписки по рахунку за період з 29.04.2025 по 02.05.2025 вбачається, що 29.04.2025 на карту № НОМЕР_1 було здійснено зарахування переказу у сумі 6000 грн.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8949315 від 29.04.2025, зробленого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», слідує, що станом на 16 жовтня 2025 року розмір заборгованості за договором становить 23244 грн., з яких: 6000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 5244 грн. - заборгованість за процентами; 12000 грн. - заборгованість за пенею/неустойкою.

16.10.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (клієнт) та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (фактор) було укладено Договір факторингу № 16/10/25, у відповідності до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб (п. 1.1 Договору).

Згідно Реєстру прав вимог № 16/10/25-01 від 16.10.2025, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» право вимоги заборгованостей до боржників на умовах, передбачених Договором факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025, у тому числі право грошової вимоги до ОСОБА_1 (№ з/п в Реєстрі 831) за кредитним договором № 8949315 від 29.04.2025 в розмірі 23244 грн., з яких: 6000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 5244 грн. - заборгованість за процентами; 12000 грн. - заборгованість за пенею/неустойкою. Прострочення виконання договірних зобов`язань становить 111 днів.

Після набуття права вимоги за вказаним кредитним договором, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не здійснювало будь-яких нарахувань за цим договором, заборгованість по якому на дату подання позову залишилась незмінною - 23244 грн.

Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно ч. 2 ст. 518 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Стаття 1082 ЦК України зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

При цьому, аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому, невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Із положень частини першої статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання за кредитним договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Досліджені судом докази вказують на те, що 29.04.2025 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, на виконання якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» перерахувало на картковий рахунок відповідачки кредитні кошти у розмірі 6000 грн., а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та комісію за надання кредиту в порядку, визначеному договором.

16 жовтня 2025 року відбулася заміна кредитора на підставі укладеного договору факторингу, а тому до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 8949315 від 29.04.2025 року, укладеним між ОСОБА_1 та первісним кредитором.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 8949315 від 29.04.2025 року відповідає умовам договору, в якому відображено інформацію стосовно суми кредиту (6000 грн.), процентної ставки (0,95 %), комісії за видачу кредиту (17,25 %), розміру основного боргу (23244 грн.), і цілком підтверджує нарахування 6897 грн. процентів за користування кредитом. При цьому, нарахування процентів здійснене станом на 16.10.2025 (дата відступлення права вимоги за кредитним договором), тобто в межах строку кредитування (360 днів).

Також з розрахунку заборгованості відповідачки за договором кредиту вбачається, що 27.05.2025 року вона здійснила платіж в сумі 2688 грн., з яких 1035 грн. зараховано як сплату комісії за надання кредиту, а 1653 грн. - на погашення процентів за користування кредитом, що свідчить про отримання нею кредитних коштів та часткове виконання зобов`язання. Таким чином, заборгованість відповідачки за процентами за користування кредитом, з урахуванням здійсненого нею платежу, становить 5244 грн. (6897 - 1653).

Доказів, які б спростували заборгованість за кредитним договором, відповідачкою не надано.

Оскільки між сторонами укладено кредитний договір, відповідачка отримала кредитні кошти, проте свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, тому наявна заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачки в судовому порядку.

З урахуванням принципу диспозитивності, визначеного у ч. 1 ст. 13 ЦПК України, а також того, що відповідачка ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору № 8949315 від 29.04.2025 року, допустила прострочення з повернення тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитом, з неї на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 11244 грн., з яких: 6000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 5244 грн. - заборгованість за процентами.

При розподілі судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано: Договір № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025, укладений з адвокатом Ткаченко Ю.О.; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, що є Додатком № 1 до Договору № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025; витяг з Акта № 5ФП від 21.10.2025 приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025, що є Додатком № 2 до Договору № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025, у якому зазначено, що загальна вартість наданих послуг адвокатом Ткаченко Ю.О. відносно боржника ОСОБА_1 складає 4500 грн., що включає вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, вивчення правової позиції/аналіз судової практики по малозначних справах для формування позовної заяви - 500 грн., судовий супровід в суді першої інстанції (підготовка/складання та направлення/подача позовної заяви до боржника, за необхідності інших заяв по суті справи, в тому числі представництво клієнта в суді) - 4000 грн.; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579939288.1 від 27.10.2025 про сплату ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» адвокату Ткаченко Ю.О. грошових коштів у розмірі 130500 грн., призначення платежу: оплата згідно акта № 5ФП приймання наданої правничої допомоги від 21.10.2025 за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 без ПДВ.

На підставі зазначеного, позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь 4500 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених в межах даної цивільної справи.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціну позову, беручи до уваги клопотання представника відповідачки про зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3000 грн. витрат, понесених на професійну правничу допомогу, що, на думку суду, буде достатнім, співмірним та справедливим у даному випадку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову до суду через систему «Електронний суд».

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за кредитним договором № 8949315 від 29.04.2025 року в розмірі 11244 грн. (одинадцять тисяч двісті сорок чотири гривні), з яких: 6000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 5244 грн. - заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 2422,40 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 5422,40 грн. (п`ять тисяч чотириста двадцять дві гривні, 40 копійок) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», місцезнаходження: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Текст рішення складено 06 січня 2026 року.

Суддя