УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року

м. Київ

справа № 522/23517/17

провадження № 61-16356ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Садовський Василь Євгенович, на постанову Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця та про визнання звіту про незалежну оцінку майна недійсною, заінтересовані особи: приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив: поновити строк на оскарження дій приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка В. М. щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТИЦІЙНО-КОНСАЛТИНГОВЕ БОРО «Тріада» (далі - ТОВ «ІКБ «Тріада»); визнати дії приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка В. М. щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «ІКБ «Тріада»-протиправним; визнати звіт про незалежну оцінку майна, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 68,6 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що виконаний на підставі постанови від 01 грудня 2023 року ВП № НОМЕР_1 приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка В. М. недійсним.

10 липня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси постановив ухвалу, якою скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Поновив строк на оскарження дій приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області

Притуляка В. М. щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання ТОВ «ІКБ «Тріада». Визнав дії приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка В. М. щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання ТОВ «ІКБ «Тріада» - протиправними. Визнав звіт про незалежну оцінку майна, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 68,6 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що виконаний на підставі постанови від 01 грудня 2023 року ВП НОМЕР_2 приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка В. М. про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання ТОВ «ІКБ «Тріада» недійсним.

Не погодившись із вказаною хвалою суду першої інстанції, приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк В. М. подав апеляційну скаргу.

Одеський апеляційний суд постановою від 26 листопада 2025 року апеляційну скаргу приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка В. М. задовольнив, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2024 року скасував та прийняв постанову, якою скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення.

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховоного Суд з касаційною скаргою, сформованою представником Садовським В. Є. в системі «Електронний суд», в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року і залишити в силі ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2024 року.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду дійшла наступного висновку.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

За змістом пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У справі «Півень проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) констатував порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі ЄСПЛ дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частинами першою, другою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (пункт 6 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

У частині першій статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (частина третя статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців (пункт 31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18), постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18) вказано, що «за змістом статей 12, 33 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним».

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що:

20 листопада 2023 року приватний виконавець склав постанову про опис та арешт майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 ;

01 грудня 2023 року приватним виконавцем була винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості описаного майна, а саме призначено суб`єкта оціночної діяльності -суб`єкта господарювання ТОВ «ІКБ «Тріада»;

14 грудня 2023 року ТОВ «ІКБ «Тріада» на підставі постанови приватного виконавця від 01 грудня 2023 року було складений Звіт про незалежну оцінку майна, а саме: 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_2 , вартість якої склала 1 016 987,00 грн. До вказаного звіту приєднано сертифікат суб`єкта оціночної діяльності та кваліфікаційне свідоцтва оцінювача ОСОБА_3 ;

приватний виконавець виконавчого округу Одеської обл.

Притуляк В. М. направив лист ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 14 грудня 2023 № 29247 разом з копією висновку експерта;

29 квітня 2024 року приватний виконавець на підставі протоколу проведення електронних торгів від 25 грудня 2023 року № 602709 видав акт про реалізацію арештованого майна покупцю ОСОБА_4 ;

листом від 29 квітня 2024 року № 13265 приватний виконавець направив сторонам виконавчого провадження акт приватного виконавця про реалізацію майна від 29 квітня 2024 року;

08 травня 2024 року представник боржника ознайомився із матеріалами виконавчого провадження, про що наявна відповідна розписка ;

17 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця та про визнання звіту про незалежну оцінку майна недійсною, до якої додав рецензію ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН» №VR240510-К1 від 13 травня 2024 року;

24 травня 2024 року за клопотанням стягувача приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження було винесено постанову про призначення рецензування звіту з оцінки майна, якою рецензентом було призначено СОД «Замуліна Наталія Володимирівна»;

згідно з рецензією від 27 травня 2024 року на звіт про незалежну оцінку майна, складеною СОД Замуліною Н. В., відповідно правовим вимогам до здійснення професійної оціночної діяльності ТОВ «ІКБ «Тріада» мають право на проведення оцінки майна, що підтверджується сертифікатами і кваліфікаційними свідоцтвами. Одержані вихідні дані та відомості про об`єкт оцінки зазначені у звіті, вся інформація підтверджена доданими до звіту матеріалами, яких достатньо для проведення оцінки. Обраний під час оцінки методичний підхід для визначення ринкової вартості, з урахуванням мети і бази оцінки, застосований обґрунтовано і правильно. Звіт у повній мірі відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 задоволенні його скарги, зазначив, що надана боржником рецензія проведена рецензентом, який не був повідомлений про кримінальну відповідальність, а отже скаржник не надав суду жодного допустимого доказу недійсності звіту про оцінку майна.

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на зміст оскаржуваного судового рішення та касаційної скарги, остання є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності постанови суду апеляційної інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками апеляційного суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При таких обставинах у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Садовський В. Є., на постанову Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця та про визнання звіту про незалежну оцінку майна недійсною, заінтересовані особи: приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, ОСОБА_2 , за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Садовський Василь Євгенович, напостанову Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов