Справа № 159/2044/25
Провадження № 2-др/159/1/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Губара В.Є.,

з участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Загородній Є.О., до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Ковельського районного нотаріального округу у Волинській області Данилевич О.І., приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є., про визнання недійсним договору дарування будинку та земельної ділянки, застосування наслідків недійсності правочину та поновлення запису про право власності,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 02.07.2025 позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Загородній Є.О., до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Ковельського районного нотаріального округу у Волинській області Данилевич О.І., приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є., про визнання недійсним договору дарування будинку та земельної ділянки, застосування наслідків недійсності правочину та поновлення запису про право власності, - залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки представник позивача до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду (т.2 а.с.7).

07.07.2025 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Загородній Є.О. подав через систему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі, в якій просить ухвалити додаткове судове рішення про розподіл судових витрат між сторонами, а саме стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 грн та судовий збір (провадження № 2-др/159/16/25) (т.2 а.с.34-35).

Заява з покликанням на норми, передбачені ч.3, 6 ст.142 ЦПК України, обгрунтована тим, що позивач не підтримав свої позовні вимоги внаслідок їх задоволення після пред"явлення позову, відтак відмовився від позову та просив суд залишити позов без розгляду. Наведені обставини, на думку сторони позивача, є підставою для стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат.

08.07.2025 представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Самулевич О.М. через систему «Електронний суд» подала заяву про приєднання доказів судових витрат, вирішення питання розподілу судових витрат у справі, в якій просить здійснити компенсування витрат, пов`язаних з розглядом справи, понесені кожним окремо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в розмірі по 20000 грн на професійну правничу допомогу, стягнувши їх з позивача ОСОБА_1 (провадження № 2-др/159/17/25) (т.2 а.с.50-53).

Заява з посиланням на норми, передбачені ч.5, 6 ст.142 ЦПК України, мотивована тим, що дії позивача щодо заявлення позову носили необгрунтований характер, внаслідок чого відповідачі мають право на компенсацію здійснених ними витрат, пов"язаних з розглядом справи.

Ухвалою суду від 29.07.2025 об`єднано вищевказані справи в одне провадження та призначено судове засідання (т.2 а.с.76).

В судове засідання 26.12.2025 учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, причини неявки суду не повідомили.

Згідно з ч.4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Як визначено ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні 26.12.2025 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення і у зв`язку зі складністю справи його ухвалення та проголошення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 15 год. 45 хв. 08.01.2026.

Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення у справі суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Загородній Є.О., звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Ковельського районного нотаріального округу у Волинській області Данилевич О.І., приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є., у якому просила (т.1 а.с.1-10):

- визнати недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 30.05.2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу у Волинській області Данилевич О.І., зареєстрований в реєстрі за №880;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 73399727 від 30.05.2024 11:15:05, приватний нотаріус Данилевич Оксана Іванівна, Ковельський районний нотаріальний округ, Волинська обл., на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені записи про право власності .N955242733 від 30.05.2024 10:53:19 за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на житловий будинок садибного типу, загальною площею (кв.м): 105.4, житловою площею (кв.м): 66.9, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та № 55243145 від 30.05.2024 10:53:19 за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1405, площею 0,1 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- поновити запис про право власності ОСОБА_2 на житловий будинок садибного типу, загальною площею (кв.м): 105.4, житловою площею (кв.м): 66.9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1405, площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

02.07.2025 до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Загороднього Є.О. про залишення позову без розгляду, в якій зазначено, що підставою позову постали обставини, пов"язані з укладанням договору дарування ОСОБА_2 житлового будинку садибного типу та земельної ділянки ОСОБА_3 , який містить ознаки фраудаторного правочину, оскільки у ОСОБА_2 на час його укладання малося зобов"язання зі сплати позивачу ОСОБА_1 грошових коштів згідно з рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.03.2024 в цивільній справі № 159/2913/23. Оскільки кошти, присуджені судовим рішенням у справі № 159/2913/23 відповідач ОСОБА_2 позивачу повністю сплатив до початку розгляду справи, представник позивача у заяві про залишення позову без розгляду зазначив, що позивач не підтримує позовних вимог внаслідок їх задоволення відповідачем та просив прийняти відмову ОСОБА_1 від позову у зв"язку зі сплатою боргу ОСОБА_2 , а позов залишити без розгляду.

Ухвалою суду від 02.07.2025 позовну заяву в цивільній справі № 159/2044/25 залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку із поданням до початку розгляду справи по суті заяви про залишення позову без розгляду (т.2 а.с.7).

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Загородній Є.О., на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надав суду ордер про надання правничої допомоги ОСОБА_1 , договір про надання професійної правничої допомоги № 21/03 від 21.03.2025, укладений між адвокатом Загороднім Є.О. та ОСОБА_1 , акт про прийняття-передачу наданих послуг від 26.03.2025, платіжну інструкцію від 21.03.2025 про перерахування позивачем ФОП ОСОБА_4 10000 грн як оплати послуг адвоката за договором №21/03 від 21.03.32025, платіжну інструкцію від 07.04.2025 про перерахування позивачем ФОП ОСОБА_4 10000 грн щодо оплати послуг адвоката за договором №21/03 від 07.04.2025 (т.2 а.с.36-41).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1 та 2 ст. 133 ЦПК України).

Питання розподілу витрат у разі захишення позову без розгляду унормовано ст.142 ЦПК України.

Так, за змістом ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як визначено ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на формулювання наведених норм, суд вважає, що заява представника позивача не підлягає задоволенню, оскільки дії відповідача ОСОБА_2 щодо сплати коштів на виконання судового рішення в іншій справі не підлягають квалііфікації як задоволення ним позовних вимог у даній справі після пред"явлення позову.

Суд наголошує, що предметом спору в даній справі є визнання недійсним договору дарування будинку та земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поновлення запису про право власності, а не зобов"язання зі сплати коштів, відтак дії відповідача по виконанню зобов"язання, визначеного судовим рішенням у іншій справі, могли вплинути на підстави позову в цій справі, однак, не стосуються предмету спору і не можуть оцінюватися як задоволення у ній вимог позивача.

Суд, крім того, вказує на те, що заява представника позивача не може бути задоволена на підставі ч.3 та 6 ст.142 ЦПК України, ще й з огляду на ту обставину, що судом за результатами розгляду справи ухвалено передбачене ст.257 ЦПК України судове рішення про залишення позову без розгляду, в той час як вказані норми регулюють питання судових витрат у разі відмови позивача від позову і прийняття судом такої відмови, що відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України має наслідком закриття провадження у справі, тобто застосування праового інституту, відмінного від передбаченого ст.257 ЦПК України.

Оцінку правовідносинам з питань судових витрат позивача з урахуванням положень ч.9 ст.141 ЦПК України суд не надає, оскільки представник позивача, як на підставу своєї заяви, не посилався на вказані положення, доводів на користь їх застосування при вирішенні заяви не навів.

В той же час, суд констатує, що у справі відсутні відомості про зловживання сторонами чи їх представниками процесуальними правами, або щодо виникнення спору внаслідок неправильних дій будь-якої із сторін.

За сукупністю наведених доводів суд дійшов висновку про відсмову в задоволенні заяви представника позивача.

Щодо заяви представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Самулевич О.М. суд зазначає таке.

08.07.2025 представником відповідачів Самулевич О.М. на підтвердження понесених витрат надано суду ордери для надання правничої допомоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , договір про надання правничої (правової) допомоги № 31/2025 від 30.04.2025, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , додаток № 2 до договору № 31/2025 від 30.04.2025 детальний опис робіт (розрахунок наданої професійної правничої допомоги (юридичних послуг) пов`язаних із розглядом справи № 159/2044/25), акт приймання-передачі правової допомоги (юридичних послуг) від 04.07.2025, прибутковий касовий ордер № 31/25 від 07.07.2025 прийнятий від ОСОБА_3 у розмірі 20000 грн, договір про надання правничої (правової) допомоги № 30/2025 від 30.04.2025, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , додаток № 2 до договору № 30/2025 від 30.04.2025 детальний опис робіт (розрахунок наданої професійної правничої допомоги (юридичних послуг) пов`язаних із розглядом справи № 159/2044/25), акт приймання-передачі правової допомоги (юридичних послуг) від 04.07.2025, прибутковий касовий ордер № 31/25 від 07.07.2025 прийнятий від ОСОБА_2 у розмірі 20000 грн. (т.2 а.с.54-71).

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України, а також ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у разі необґрунтованих дій позивача, таких як зловживання процесуальними правами, виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони.

Ухвалою суду від 02.07.2025 позовну заяву в справі залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку із заявою про залишення позову без розгляду, подання якої є диспозитивним правом позивача та не містить ознак необґрунтованих дій, неправильних дій або зловживання процесуальними правами.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 14.01.2021 року у справі № 521/3011/18, згідно якої вирішуючи вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат на правничу допомогу, суд виходив з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу; з системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті142, частини дев`ятої статі141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Отже, сам по собі факт залишення позову без розгляду за заявою позивача не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.

Водночас, як суд зазначав вище, у справі відсутні відомості про зловживання сторонами чи їх представниками процесуальними правами, або щодо виникнення спору внаслідок неправильних дій будь-якої із сторін, зокрема і сторони позивача.

Враховуючи викладене, підстави для компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу за заявою представника відповідачів - відсутні.

Зважаючи на наведене, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 142 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Загороднього Є.О. про відшкодування судових витрат - відмовити.

У задоволенні заяви представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Самулевич О.М. про відшкодування судових витрат - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її складання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Повна ухвала складена 08.01.2026.

Суддя В. Є. Губар