Справа № 473/6346/25
РІШЕННЯ

іменем України

"09" січня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Ротар М.М., за участю секретаря судових засідань Ніколаєнко Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання права власності і зняття арешту з майна,

встановив

у грудні 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила визнати за нею право власності на гараж № НОМЕР_1 , що розташований в місті Вознесенськ Миколаївської області авто гаражний кооператив «Кожевеник» та зняти з нього арешт, який був накладений на підставі постанови про арешт майна ОСОБА_2 у виконавчих провадженнях № 49346010 від 06.02.2018 року та №57711341 від 17.05.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що на підставі договору купівлі-продажу гаражу від 06.12.2006 року вона є власником гаражу № НОМЕР_1 , який розташований в м. Вознесенську Миколаївської області авто гаражний кооператив «Кожевеник. З метою державної реєстрації права власності на належний їй гараж, вона звернулася до державного реєстратора, однак 12 листопада 2025 року за №81808400 отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, оскільки в реєстрі прав власності на нерухоме майно зазначено, що право власності на вищевказаний гараж зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 27.10.2006 року, виданого Виконавчим комітетом Вознесенської міської ради. Крім того було виявлено зареєстроване обтяження речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 , накладене Вознесенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області на підставі постанови про арешт майна боржника №49346010 від 06.02.2018 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна; опис предмета: все нерухоме майно; обтяження, накладене Вознесенським відділом ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно № 57711341 від 17.05.2023 року.

Враховуючи вказані обставини, виходячи з того, що позивачка, є власником нерухомого майна, однак не може розпорядитися ним на власний розсуд, просила визнати за нею право власності та зняти арешт з нерухомого майна.

Ухвалою суду від 03 грудня 2025 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Представник третьої особи без самостійних вимог у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. На адресу суду надіслав матеріали виконавчого провадження № 49346010, № 57711341.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації, необхідної для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного.

06 грудня 2006 року на підставі договору купівлі продажу гаража, що був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Плющ С.В. та зареєстрований в реєстрі за №2776, позивачка ОСОБА_1 набула у власність гараж № НОМЕР_1 , який розташований в м. Вознесенську Миколаївської області, авто гаражний кооператив «Кожевеник».

12 листопада 2025 року Рішенням про відмову в проведені реєстраційних дій за № 81808400 державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комету Вознесенської міської ради Миколаївської області позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у проведені реєстраційних дій за заявою. Обгрунтовуючи відмову державний реєстратор зазначив, що право власності на вищевказаний гараж зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 27.10.2006 року, виданого Виконавчим комітетом Вознесенської міської ради. Крім того було виявлено зареєстроване обтяження речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 , накладене Вознесенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області на підставі постанови про арешт майна боржника №49346010 від 06.02.2018 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна; опис предмета: все нерухоме майно; обтяження, накладене Вознесенським відділом ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно № 57711341 від 17.05.2023 року.

Аналізуючи вимоги позивачки, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 цього Кодексу).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Так, відповідно до ст.447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зокрема, в разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Тобто, інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду 04 жовтня 2023 року в справі №337/2402/22 та від 06 травня 2024 року в справі №725/3352/23.

Таким чином, законом у спірних правовідносинах передбачений спосіб судового захисту порушеного права позивачки, яке може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на майно і зняття із нього арешту.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, позивачем ОСОБА_1 вірно обраний спосіб захисту порушеного права, позовні вимоги обгрунтовані та доведені належними доказами, тому позовні вимоги про визнання права власності і зняття арешту з майна, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,81,258,259,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання права власності і зняття арешту з майна, задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) право власності на гараж № НОМЕР_1 , що розташований в місті Вознесенськ Миколаївської області авто гаражний кооператив «Кожевеник».

Зняти арешт з нерухомого майна гараж № НОМЕР_1 , що розташований в місті Вознесенськ Миколаївської області автогаражний кооператив «Кожевеник», який накладений Вознесенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області на підставі постанови про арешт майна боржника №49346010 від 06.02.2018 року та на підставі рішення державного виконавця Вознесенського відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 57711341 від 17.05.2023 року.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя М.М. Ротар