УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року

м. Київ

справа № 2-1016/2007

провадження № 61-16102ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Рівненського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Дитячий санаторно-оздоровчий комплекс «Електронік-Рівне» про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунального підприємства «Дитячий санаторно-оздоровчий комплекс «Електронік-Рівне» (далі - КП «Дитячий санаторно-оздоровчий комплекс «Електронік-Рівне») про визнання права власності.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 липня 2007 року позов задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу очисних споруд від 19 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та КП «Дитячий санаторно-оздоровчий комплекс «Електронік-Рівне».

Визнано за ОСОБА_1 право власності на вказані у договорі купівлі-продажу об'єкти, а саме: на будівлю очисних споруд загальною площею 92, 2 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1 .

Постановою Рівненського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 25 червня 2025 року, задоволено апеляційну скаргу керівника Рівненської окружної прокуратури, скасовано рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 липня 2007 року та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання стосовно розподілу судових витрат.

13 серпня 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постановиРівненського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року.

З оскаржуваного в касаційному порядку судового рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що як на нововиявлені обставини ОСОБА_1 посилалась на листи-відповіді від 05 березня 2025 року та 06 березня 2025 року про відсутність документів на підтвердженняправа власності на спірні очисні споруди. Вказувала, що первинні аналітичні документи бухгалтерського обліку не збережені. Також посилалась на архівні документи, а саме: звернення Управління освіти Рівненського міськвиконкомудо міського голови від 05жовтня 2006 року, у якому вказано, що очисні споруди стали непридатними для подальшої експлуатації, на зазначені матеріальні цінності нарахований знос100 %; акт обстеження очисних споруд від 18жовтня 2006 року та розпорядження міського головивід 20 жовтня 2006року № 1918-р про списання основних засобів (очисні споруди КП «Дитячий санаторно-оздоровчий комплекс «Електронік-Рівне»).

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Рівненського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року за нововиявленими обставинами. Постанову Рівненського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року залишено в силі.

19 грудня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року у вказаній справі.

Касаційну скаргу заявник обґрунтовує неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а також неврахуванням практики Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Вказує, що нововиявленою обставиною, на яку вона посилалась в заяві про перегляд судового рішення і яка існувала на час розгляду справи та ухвалення судом рішення, є саме обставина, що майно, яке є предметом спірного договору, було списане 20 жовтня 2006 року розпорядженням міського голови м. Рівне № 1918-р «Про списання основних засобів», а не документи, якими встановлено цю обставину. Стверджує, що вказані обставині не були їй відомі під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

ОСОБА_1 вважає, що, враховуючи нововиявлені обставини, зокрема, той факт, що майно було списане розпорядженням міського голови та не обліковувалось як нерухоме майно, договір купівлі-продажу спірного майна не підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, а відтак, до нього не потрібно було застосовувати вимоги частини третьої статті 640 та статті 657 ЦК України.

Заявник вказує, що зазначені обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на юридичну оцінку обставин та висновки суду під час ухвалення судового рішення таким чином, що якби обставини щодо статусу списаного майна були відомі їй та суду, то зміст судового рішення був би іншим.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта та п'ята статті 423 ЦПК України).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення. Нова обставина, що з'явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Апеляційний суд в оскаржуваній ухвалі дійшов висновку, що заявниця як на підставу нововиявлених обставин покликається на нові докази, які не оцінювались судами першої та апеляційної інстанцій.

Крім того, суд зазначив, що ОСОБА_1 не доведено того, що про наявність документів, долучених нею до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, їй не було і не могло бути відомо на час розгляду справи судами.

Встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими в розумінні статті423 ЦПК України, натомість доводи заяви фактично зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням та спрямовані на переоцінку доказів, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Рівненського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, зводяться до незгоди заявника з висновками суду та відносяться до переоцінки доказів. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судом норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Рівненського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Дитячий санаторно-оздоровчий комплекс «Електронік-Рівне» про визнання права власності.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко