Справа № 505/742/25
№ 2-п/505/14/2026
УХВАЛА

09 січня 2026 року м. Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі судді Ващук О.В, ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського міськрайонного суду Одеської області від 06 червня 2025 року у цивільній справі № 505/742/25, 2/505/2075/2025 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

У березні 2025 року через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі - ТОВ «Коллект центр»), в інтересах якого діє директор ТОВ «Коллект центр» Ткаченко М.М., звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором в розмірі 34311,29 грн.

Заочним рішенням Подільського міськрайонного суду Одеської області від 06 червня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» 34311,29 грн. заборгованості за договором про надання фінансових послуг № 511 від 05 лютого 2021 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» 2422, 40 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» 9 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

17 грудня 2025 року відповідачка ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подала до суду заяву про перегляд вищезазначеного заочного рішення, посилаючись на те, що про існування зазначеного заочного рішення дізналася 23 жовтня 2025 року, після відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем та накладення арешту на її банківські рахунки. Про дату, час та місце розгляду справи не була належним чином повідомлена, судових повісток, копії позовної заяви та заочного рішення суду не отримувала, що позбавило її можливості подати відзив на позов, надати заперечення та реалізувати своє право на судовий захист.

18 грудня 2025 року відповідачка ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подала до суду клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. В обґрунтування клопотання зазначила, що про існування зазначеного заочного рішення дізналася 23 жовтня 2025 року, після відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем та накладення арешту на її банківські рахунки, а заяву про перегляд заочного рішення подала 17 грудня 2025 року. Зазначила, що строк на подання заяви нею пропущено з поважних причин, а саме: не отримувала копії заочного рішення, не була належним чином повідомлена про розгляд справи, а також потребувала часу для отримання матеріалів виконавчого провадження та підготовки правової позиції для звернення до суду.

Вказані причини пропуску строку звернення до суду просить визнати поважними та поновити їй строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

Дослідивши заяву відповідачки ОСОБА_1 , матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частин 1-4 статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Водночас норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

Частину другу статті 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у частині другій статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається exofficio.

Зміст статей 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що у цих нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у статтях 126, 127 цього Кодексу.

Тобто суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Водночас відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Можливість застосування статті 126 ЦПК України до процедури заочного розгляду справи не суперечить і частині другій статті 281 цього Кодексу, за змістом якої розгляд справи і ухвалення рішення проводиться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Отже, відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) заява про перегляд заочного рішення, подана з пропуском установленого законом строку, за відсутності підстав для його поновлення, підлягає залишенню без розгляду.

Оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення, є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не без задоволення.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі №756/11081/20 (провадження №14-25цс24).

Як вбачається з матеріалів справи, цивільна справа призначалася до судового розгляду 25 квітня 2025 року о 10 год.00 хв. та 06 червня 2025 року о 09 год. 20 хв.

Відповідачка належним чином повідомлялася за адресою місця проживання, яка зазначена у позовній заяві, в адресній довідці, а також у заяві про перегляд заочного рішення, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами цивільної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, направлена на зареєстровану у встановленому порядку адресу відповідача судова кореспонденція повернулась до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

За змістом п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до п.4 ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З матеріалів справи вбачається, що копія заочного рішення Подільського міськрайонного суду Одеської області від 06 червня 2025 року була направлена відповідачці ОСОБА_2 03 липня 2025 року за вих. №13625/25 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Направлена на зареєстровану у встановленому порядку адресу відповідачки копія заочного рішення повернулась до суду 24 липня 2025 року без вручення адресату з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Як зазначає ОСОБА_1 у заяві про скасування заочного рішення та у клопотанні про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, про існування зазначеного заочного рішення вона дізналася 23 жовтня 2025 року, а саме після відкриття виконавчого провадження, та надала на підтвердження зазначеного копію постанови про відкриття провадження ВП №79431800 від 23.10.2025, разом з тим, заяву про перегляд заочного рішення було подала 17 грудня 2025 року, тобто з порушенням строку, визначеного ч.3 ст.284 ЦПК України.

Наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення суд визнає неповажними, а тому підстави для поновлення цього строку відсутні.

З огляду на викладене, з урахуванням положень статті 126 ЦПК України, згідно якої право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, а документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення слід залишити без розгляду.

Керуючись, ст.126, 284, 272, 260-261, 272, 353, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

Залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського міськрайонного суду Одеської області від 06 червня 2025 року у цивільній справі № 505/742/25, 2/505/2075/2025 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Ващук