єдиний унікальний номер справи 546/16/26
номер провадження 2/546/266/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року м. Решетилівка

Суддя Решетилівського районного суду Полтавської області Романенко О.О., вирішуючи питання відкриття провадження за матеріалами позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

в с т а н о в и в :

07.01.2026 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вищезазначена позовна заява, у якій позивач просить суд:

1. Прийняти позовну заяву до свого розгляду та задовольнити її в повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» суму основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) в розмірі 41086,49 грн та судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.

3. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

4. Розгляд справи проводити без участі представника Позивача за наявними в матеріалах справи доказами, Позивач не заперечує проти прийняття судом заочного рішення.

Згідно копії заяви-приєднання до договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 10.11.2021, доданої до матеріалів позовної заяви, вбачається, що договір укладено щодо об`єкта споживання, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії договору кіпвлі-продажу від 23.05.1991, відповідач є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно технічного паспорту на житловий будинок, ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 . Рішенням Сурпунівської сільської ради від 06.02.2016 вулицю Першотравнева у с. Супрунівка перейменовано на вулицю Казацька.

Таким чином, з матеріалів позовної заяви вбачається, що заборгованість за спожитий природний газ у відповідача виникла за об`єктом споживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд акцентує увагу на тому, що село Супрунівка ніколи не відносилося до території Решетилівського району Полтавської області.

Відповідно до п. 3-1 Розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

При цьому, постанова Верховної Ради України від 17.07.2020 «Про утворення та ліквідацію районів» взагалі не встановлює територіальну юрисдикцію (підсудність) цивільних справ, що визначена чинним ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 30 ЦПК України, визначено правила виключної підсудності, а саме, згідно ч. 1 даної статті, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Верховний Суд зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Наведене свідчить, що вимоги про стягнення заборгованості за спожитий природний газ повинні розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

Згідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці послідовно зазначає, що поняття «суд, встановлений законом» як елемент права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод пов`язаний із реалізацією принципу верховенства права під час здійснення правосуддя у цивільних справах. Зазначений елемент включає інституційну, процесуальну та компетенційну складову. При цьому порушення будь-якої із цих складових визнається фундаментальним порушенням права на справедливий судовий розгляд у практиці ЄСПЛ, що, як правило, тягне за собою скасування судового рішення у справі.

ЄСПЛ зазначає, що компетенційна складова поняття «суд, встановлений законом» передбачає необхідність дотримання норм вітчизняного законодавства щодо правил предметної і суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції. Інакше кажучи, йдеться про те, що суд, який розглядає справу, повинен бути належним з точки зору наявності у нього повноважень на розгляд конкретної справи.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Таким чином, термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Окрім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1 ст.378 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що відповідно до відомостей з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» вбачається, що поштовий індекс 38714 присвоєно населеному пункту село Супрунівка, Полтавського району, яке до прийняття постанови ВРУ № 807-ІХ «Про утворення ла ліквідацію районів» також відносилося до Полтавського району Полтавської області. Зазначені відомості є відкритими та перебувають у вільному доступі. Отже, представник позивача мав можливість їх перевірити.

Пред`являючи позов до Решетилівського районного суду Полтавської області, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» грубо порушив правила підсудності, не надавши оцінки наявним у нього доказам щодо місця розташування об`єкта споживання з урахуванням, як норми п. 3-1 Розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», так і Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX та не перевіривши до територіальної підсудності якого суду віднесено розгляд даного спору, що в свою чергу свідчить про затягування процесуальних дій належного суду у даному судовому провадженні безпідставними діями представника позивача.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи те, що об`єкт споживання, за яким у ОСОБА_1 виникла заборгованість, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (виключна підсудність), то дана справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Полтавського районного суду Полтавської області.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 187, 260, 353, 355 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в :

Матеріали позовної заяви № 546/16/26 Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ передати для розгляду за належною територіальною підсудністю до Полтавського районного суду Полтавської області (вул. Європейська, буд. 154А, м. Полтава Полтавського району Полтавської області, 36008).

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 09.01.2026.

Суддя О.О. Романенко