Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2/711/494/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 січня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Овезовій Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Канак М.С., яка діє на підставі довіреності №651 від 05.12.2024р., звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №679009235 від 31.03.2024 року в загальній сумі 13 376,10 грн., а також судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 31.03.2024р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений кредитний договір №679009235, на підставі якого відповідач отримала кредитні кошти. Відповідно до реєстру боржників №292 від 09.07.2024р. до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р., укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №679009235 від 31.03.2024 року. На підставі договору факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025р. відповідне право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 27.02.2025р. позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №679009235 від 31.03.2024 року на загальну суму 13 376,10 грн., з яких: 6 960 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 6 416,10грн. заборгованість за відсотками.
Оскільки відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
Від відповідача заперечень проти позову не надходило.
03.12.2025р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, однак в позовній заяві просив, у випадку неявки представника позивача в судове засідання, розглянути справу без його участі, на підставі наявних у справі доказів. Також, зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення за зареєстрованим місцем проживання засобами поштового зв`язку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), яка не була вручена відповідачу з причин відсутності адресата за вказаною адресою. Таким чином, суд вважає, що відповідач є належним повідомленим про день, час та місце розгляду справи.
Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно Договору №679009235 від 31.03.2024 року, укладеного в електронній формі між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит в розмірі 6 960 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, і зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за його користування.
Умовами договору передбачено, що кредит складається із двох частини: одна частина в розмірі 5 800 грн. видається Позичальнику в порядку, передбаченому договором, а інша частина в розмірі 1 160 грн. утримується Кредитодавцем із суми кредиту шляхом зарахування однорідних грошових вимог в рахунок оплати комісії. Кредит надається строком на 122 дні, що складає чотири місяці з метою задоволення поточних споживчих потреб Позичальника (на споживчі цілі).
Пунктами 4.2, 4.3 договору сторони погодили, що за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:
- за умови погашення кредиту згідно погодженого Графіку платежів, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, проценти розраховуються згідно процентної ставки 0,400% в день від суми кредиту за кожен день користування кредитом, що складає 146% річних (дисконтна процентна ставка) ;
- за умови, якщо повернення кредиту здійснюється не згідно погодженого Графіку платежів (за виключенням дострокового повернення кредиту), проценти розраховуються за процентною ставкою 0,990% в день від суми кредиту за кожен день користування кредитом, що складає 361,350 річних (базова процентна ставка).
В день надання кредиту з суми кредиту утримується комісія за надання кредиту в розмірі 1 160грн. (п. 4.5 договору).
Кредит надається Позичальнику шляхом кредитного переказу за рахунку Кредитодавця на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5168-74хххххх-6115 (п. 5.1 договору).
В межах вказаного договору 31.03.2024р. відповідачем ОСОБА_1 були отримані кредитні кошти в розмірі 5 800 грн., що підтверджується заявкою на отримання грошових коштів від 31.03.2024р. та відповідним платіжним дорученням від 31.03.2024р.
Інша частина кредиту 1 160 грн. утримана Кредитодавцем в рахунок оплати комісії, що узгоджується із умовами договору, а саме п. 2.2, 4,5 договору №679009235 від 31.03.2024 року.
28.11.2018р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон плюс» (фактор) був укладений договір факторингу №28/1118-01 (далі Договір факторингу), за умовами якого ТОВ «Таліон плюс» набув належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги.
31.12.2020р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон плюс» (фактор) було укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2028р., відповідно до якої договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р. викладено в новій редакції, за умовами якої ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило, а ТОВ «Таліон плюс» набуло належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, що є додатком до договору.
Згідно витягу з Реєстру прав вимоги №292 від 09.07.2024р. до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р. ТОВ «Таліон плюс» набув належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до ОСОБА_1 за договором №679009235 від 31.03.2024р. на загальну суму заборгованості 12 618,20 грн., з яких: 6 960 грн. заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 5 658,20 грн. заборгованість за процентами.
В подальшому, новий Кредитор ТОВ «Таліон плюс» нарахував відповідачу проценти за користування кредитними коштами за період з 10.07.2024р. по 20.07.2024р. (11 днів) в розмірі 757,90грн., в зв`язку з чим розмір заборгованості за процентами склав 6 416,10 грн., а загальна сума заборгованості 13 376,10 грн.
27.02.2025р. між ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) укладено договір факторингу №27/0225-01 (далі Договір факторингу №27/0225-01), за умовами якого позивач набув та прийняв за плату належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, що є додатком до договору.
Пунктом 4.1 Договору факторингу передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог.
Згідно витягу з Реєстру прав вимоги №2 від 27.02.2025р. до Договору факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025 року, складеного 27.02.2025 року, позивачу передано право вимоги до ОСОБА_1 за договором №679009235 від 31.03.2024 року на загальну суму заборгованості 13 376,10 грн., з яких: 6 960 грн. заборгованості за основним боргом (тіло кредиту), 6 416,10 грн. заборгованість за процентами.
Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за кредитними договорами в добровільному порядку, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі ЦК).
Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.
За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК).
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем були отримані кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені кредитним договором №679009235 від 31.03.2024 року, і він користувався кредитними коштами, однак допустив порушення зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, в зв`язку з чим має заборгованість в загальній сумі 13 376,10 грн., з яких: 6960 грн. заборгованості за основним боргом (тіло кредиту), 6 416,10 грн. заборгованість за процентами.
Враховуючи ту обставину, що в порушення умов кредитного договору відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернув, чим порушив права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставини спірних правовідносин.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 3 028 грн. /а.с. 2/. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідача необхідно відшкодувати витрати, пов`язані з оплатою судового збору.
На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.7, 9, 11-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 05 січня 2026 року.

Головуючий: В.М. Скляренко