Справа № 347/2514/25
Провадження № 2/347/216/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючої судді Драч Д.С., розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

29.11.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 03.08.2002 року між сторонами було зареєстровано шлюб Виконкомом Банилівської сільської Ради Вижницького району Чернівецької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 03.08.2002 р. зроблено відповідний актовий запис за № 10, що підтверджується копією свідоцтва про одруження № НОМЕР_1 (а.с.7).

Позивач вказує, що за час спільного проживання у шлюбі у сторін народилося двоє дітей, які вже є повнолітніми.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що спочатку сімейне життя складалось добре, проте протягом кількох останніх років сімейні стосунки між сторонами погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

Позивач стверджує, що протягом 2 років вони спільно не проживають, не підтримують жодних відносин, не ведуть спільного господарства. Спільне життя сторін не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем один одного, втрати почуття любові та поваги один до одного.

Позивач вказує, що рішення про розірвання шлюбу вона прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примирятись з відповідачем вони намагалися неодноразово протягом останніх 2 років, однак - безрезультатно.

А тому, на переконання позивача подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Майнового спору між ними немає. Вона не претендує на жодне майно відповідача, навіть якщо воно було набуте у період спільного сімейного життя і має статус спільного майна подружжя.

За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст.19, п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, в тому числі справи про розірвання шлюбу.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст.279 ЦПК України).

Відповідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі.

У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України).

Ухвалою Косівського районного суду від 03.12.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано термін для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Відповідач не надсилав до суду будь-яких клопотань. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення з огляду на нижче наведене.

Судом встановлено, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11: охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований 03.08.2002 року Виконкомом Банилівської сільської Ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №10.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, тобто якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду складено 08.01.2026 року.

Суддя: Д.С. Драч