УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Лапченко О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про встановлення факту неналежного повідомлення, -

встановила:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «АНСУ», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, згідно якого просить встановити факт неналежного повідомлення його про заміну кредитора на ТОВ «АНСУ», визнати, що до моменту належного повідомлення правові наслідки відступлення щодо нього не настали, зобов`язати ТОВ «АНСУ» надати докази направлення повідомлення, у разі ненадання визнати відсутність підтверджених прав кредитора щодо позивача, стягнути з ТОВ «АНСУ» судовий збір у сумі 1 216 грн.

За змістом ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як убачається з поданої позовної заяви, позивачем зазначено адресу місцезнаходження відповідача: м. Київ, вул. Якова Гніздовського, буд. 1, що територіально відноситься до Деснянського районного суду м. Києва, однак з позовом позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач зареєстрований за адресою: м. Київ, вул. Якова Гніздовського, буд. 1.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 ст. 31 ЦПК України зазначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ч.1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Оскільки місце реєстрації відповідача знаходиться за межами територіальної юрисдикції Києво-Святошинського районного суду Київської області, позовну заяву у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України слід передати на розгляд за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27, 30, 31, 187 ЦПК України, суддя

постановив:

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про встановлення факту неналежного повідомлення передати на розгляд за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Передача справи на розгляд іншого суду здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя - Лапченко О.М.