Справа № 161/495/26
Провадження № 2-о/161/162/26
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м. Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Антіпова Т.А, перевіривши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та встановлення факту батьківства з особою, яка зникла безвісти,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Луцького міськрайонного суду Волинської області з заявою про встановлення юридичного факту, а саме: просила суд встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без шлюбу з вересня 2002 року; встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вважається безвісти зниклим, стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записавши ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком.

Метою встановлення вказаних фактів є подальша реалізація права на отримання частини грошового забезпечення ОСОБА_4 у зв`язку із його зникненням безвісти, отримання пільг членів сім`ї захисника України, зокрема, пільг для навчання доньки, знижки на оплату комунальних послуг, безкоштовні медичні препарати, тощо.

Ознайомившись із зазначеною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі, з огляду на таке.

Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Змістом частини четвертої статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду.

Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право. Вказаний правовий висновок викладено у змісті постанови Верховного Суду від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22).

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Такі висновки висловлені Верховний Судом в постановах від 11 вересня 2024 року в справі № 335/4669/23 (провадження № 61-8050св24), від 17 червня 2024 року в справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23).

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у змісті постанови від 04 січня 2023 року в справі № 198/99/15-ц (провадження № 61-7049св22): «згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Спір про право це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права».

Таким чином, у порядку окремого провадження підлягають розгляду справи про встановлення фактів, за наявності наступних умов:

згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У цій справі заявник, зокрема, просила суд встановити юридичний факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який вважається зниклим безвісти з 20 грудня 2025 року під час виконання бойового завдання в районі н.п. Удачне Покровського району Донецької області, стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що необхідно їй для реалізації права на отримання частини грошового забезпечення ОСОБА_4 у зв`язку із його зникненням безвісти, отримання пільг членів сім`ї захисника України, зокрема, пільг доля навчання доньки, знижки на оплату комунальних послуг, безкоштовні медичні препарати, тощо.

Змістом статті 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Водночас частиною першою статті 135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України).

Комплексний аналіз змісту статті 130 СК України свідчить, що передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері, а також смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення такої особи померлим, що, в свою чергу, узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року в справі № 361/2653/15 (провадження № 61-2239св21), від 06 червня 2024 року в справі № 672/915/23 (провадження № 61-3583св24), від 09 квітня 2025 року в справі № 213/1448/24 (провадження № 61-12171св24).

У справі встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю повнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України від 12 липня 2019 року № 1, вбачається, що запис про батька дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Відповідно до сповіщення сім`ї №1289 від 24 грудня 2025 року вих. №11572 з ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначено, що солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісти 20 грудня 2025 року під час виконання бойового завдання в районі н.п. Удачне Покровського району Донецької області, внаслідок бойового зіткнення з противником.

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.12.2025 року, за заявою потерпілої ОСОБА_3 відкрито кримінальне провадження № 0003057 від 26.12.2025 року за ч. 1 ст. 115 КК України із коротким викладом обставин: «20.12.2025 року військовослужбовець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помічник гранатометника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , в ході виконання бойового завдання поблизу н.п. Удачне Покровського району Донецької області, зник безвісті та наразі його місцезнаходження невідоме».

Таким чином, на теперішній період часу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважається зниклим безвісти.

Для розгляду судом в порядку окремого провадження справи про встановлення батьківства необхідною умовою є встановлений факт смерті чоловіка (батька) дитини.

Набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи (частина перша статті 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»).

Зокрема, факт батьківства чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини може бути встановлений за рішенням суду у разі його смерті (частина перша статті 130 СК України).

Відтак, у разі відсутності відомостей про смерть особи, батьківство якої встановлюється, необхідним є безпосереднє звернення до суду саме із позовом про визнання батьківства (стаття 128 СК України), що повністю узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у змісті Постанови від 09 липня 2025 року в справі № 201/1017/25 (провадження № 61-5429св25).

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, відсутність судового рішення про визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим або належних доказів його смерті виключає саму можливість звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства саме в порядку окремого провадження на підставі статті 130 СК України.

Отже, факт батьківства, про встановлення якого, зокрема, просить ОСОБА_1 , не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки доказів того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи, що доказів того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер матеріали справи не містять, вимоги про встановлення факту проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без шлюбу з вересня 2002 року заявлені в одному провадженні з вимогами про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вважається безвісти зниклим, стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку окремого провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав розгляду поданої ОСОБА_1 заяви в порядку окремого провадження та вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі за її заявою про встановлення юридичних фактів та одночасно роз`яснює право заявника звернутися до суду в порядку позовного провадження згідно норм ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ч. 4 ст. 315, 353 ЦПК України, суддя, -

ПО СТ АН ОВ ИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та встановлення факту батьківства з особою, яка зникла безвісти.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її підписання суддею. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 09 січня 2026 року

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова