Справа № 481/1668/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 січня 2026 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Булах Є.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник за ордером адвокат Кіяновська Анжела Володимирівна до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області(, місцезнаходження: 73036, м. Херсон, вул.. Крицак Валентини, буд. 6) про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

13 листопада 2025 року представник позивача звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, у якій просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на недоотриману пенсію; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у вигляді недоотриманої за життя його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на недоотримані за життя пенсійні виплати за період з 01.04.2023 по 04.03.2025 року; зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату спадкоємцю ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , недоотримані ОСОБА_2 за життя пенсійні виплати за період з 01.03.2016 року по 24.07.2020 року у сумі 124 656 грн.; здійснити розподіл судових витрат.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 19.11.2025 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання права власності на спадкове майно передано до Херсонського міського суду Херсонської області за підсудністю.

Відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції суду позовну заяву та протокол автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 23.12.2025 року передано судді Булах Є.М. 26.12.2025 року.

Відповідно до ч.1 ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

В зв`язку з тим, що 27.12.2025 року та 28.12.2025 року припали на вихідні дні, питання про відкриття провадження у справі вирішується в межах строків визначених ст. 187 ЦПК України.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддею встановлено, що заява подана без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, внаслідок чого підлягає залишенню без руху на підставі ч.1 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За правилами ст. 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

За змістом позовних вимог ОСОБА_1 оскаржує дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо ненарахування та невиплати йому нарахованої але не виплаченої за життя пенсії спадкодавця та ненадання повної інформації про здійснення нарахування пенсії його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та за життя перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області, як одержувач пенсії, призначеної відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за адресою, що входить до Переліку територій, на якій ведуться(велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад на території України, виплата якої припинена у зв`язку із її смертю та вказує, що означені дії у подальшому вплинули на реалізацію спадкових прав, щодо отримання пенсійних виплат у порядку спадкування, недоотриманих за життя спадкодавцем.

Оскільки предметом спору є фактично оскарження дій ГУ ПФУ у Херсонській області, яке, здійснюючи владні управлінські функції в межах публічно-правових відносин на думку позивача порушує його права та інтереси, виходячи із змісту та юридичної природи обставин у справі позивачу необхідно обґрунтувати звернення до суду із позовом у порядку та за правилами цивільного виду судочинства.

Крім того, статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Згідно ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб(способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб(способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги(якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч. 5 ст. 177 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, представник позивача просить визнати за позивачем право власності на недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом за період з 01.04.2023 по 04.03.2025; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотриманні за життя пенсійні виплати ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом за період з 01.03.2016 по 24.07.2020 в сумі 124 656,00 грн.

Таким чином, предметом позову є вимоги щодо визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування за законом, однак до позову не долучено документи у відповідності до вимог діючого законодавства, які б мали підтвердити факт отримання/нарахування саме такого виду пенсії, її розмір та недоотриману суму, позивачем не повідомлено про неможливість надати відповідні документи до суду та вжитті заходи щодо витребування доказів з відповідних установ, організацій тощо.

Крім того, як вбачається із Свідоцтва про право на спадщину за законом позивачем отримано свідоцтво на спадщину, що відкрилась після смерті спадкодавця, Постанови про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину до матеріалів позову не долучено та за обставинами викладеними у позовній заяві про її наявність не зазначено.

Відповідно до статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у законі.

Статтями 1261-1265 ЦК передбачено п`ять черг спадкування за законом, які у визначеному законодавством порядку закликаються до спадкування почергово.

З огляду на зазначено позивачу необхідно надати суду відомості, щодо кола осіб, які проживали/проживають та зареєстровані/були зареєстровані разом із спадкодавцем за життя на та час його смерті, або перебували на його утриманні, або належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Крім того, як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до п. 3.3 Листа ВССУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З огляду на що, позивачу необхідно визначитися із відповідачами у справі.

Також, у порушення п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем зазначено ціну позову, що не відповідає змісту та розміру позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

За змістом п. 2 ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Суддя зауважує, що визначення ціни позову майнового характеру є обов`язковою вимогою до позовної заяви, і процесуальний закон не передбачає підстав звільнення позивача від його виконання. Така вимога корелює з приписами ЗУ «Про судовий збір», відповідно до яких сума судового збору, яка підлягає сплаті у позовах майнового характеру визначається виходячи саме із ціни позову.

Для визначення ціни позову позивачу слід визначити дійсну ціну позову у відповідності до ч. 2 ст. 176 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст.177ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п. 12 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

З прохальної частини позовної заяви слідує, що позивачем заявлено вимоги як майнового так і немайнового характеру, за які судовий збір сплачено частково у розмірі 1 211, 20 грн.

Частиною першою ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до абз. 2 пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» та станом на 1 січня 2025 року становить 3028, 00 грн. Отже, за одну вимогу немайнового характеру, сума судового збору становить 1 211,20 грн., а майнового характеру, сума судового збору становить не менше 1211,20, 00 грн. (3028, 00 х 0.4) та не більше 15 140, 00 грн. (3028 х 5).

Враховуючи, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., суд зараховує його на оплату судового збору за вимогами немайнового характеру.

У випадку ненадання документу, що встановлює дійсну ціну позову за вимогами майнового характеру, враховуючи приписи ч. 2 ст. 176 ЦПК України, суд попередньо визначає суму судового збору, який підлягає оплаті при поданні позову за вимоги майнового характеру у розмірі 15 140, 00 грн.

Крім того, суд звертає увагу позивача і на ту обставину, що за змістом позовних вимог про визнання права власності та стягнення з відповідача на користь позивача пенсії, недоотриманої спадкодавцем за життя, відсутня конкретизація її розміру та періоду, що потребує узгодження позивачем у відповідності до вимог цивільно-процесуального законодавства, оскільки саме позивач повинен визначитись із способом захисту своїх порушених прав та конкретизувати розмір позовних вимог та період за який належить сума спадкової маси до стягнення.

За викладених обставин позовна заява підлягає залишенню без руху.

Відповідно до статті 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

При цьому суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Враховуючи викладене, позивачу/представнику необхідно усунути вказані недоліки, та надати суду документи та докази, що усувають недоліки заяви з дотриманням приписів ч. 1 ст. 177 ЦПК України.

На підставі ст. 185 ч.1 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення вищевказаних недоліків з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Керуючись ст. 175, 185, 260-263, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник за ордером адвокат Кіяновська Анжела Володимирівна до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області(, місцезнаходження: 73036, м. Херсон, вул.. Крицак Валентини, буд. 6) про визнання права власності на спадкове майно залишити без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направити позивачу (представнику позивача).

Надати позивачу (його представнику) строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху, але не пізніше дати призначення підготовчого судового засідання.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заява вважатиметься не поданою та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.М. Булах