Справа № 574/1002/25
Провадження №2-о/574/5/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Гука Т.Р.,

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу особі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу особі.

Заяву мотивує тим, що вона є власницею земельної ділянки площею 3,8829 га, для ведення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території колишньої Миколаївської сільської ради Буринського району, Сумської області (на сьогодні Миколаївський старостинський округ Буринської міської ради Конотопського району Сумської області), відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №040812 виданого 06.11.2001 року на підставі рішення 17 сесії 23 скликання Миколаївської сільської ради від 03.04.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №150.

Однак, при видачі вищевказаного державного акту на право приватної власності на землю, в цьому документі було допущено помилку в написанні її прізвища, а саме записано « ОСОБА_3 », замість вірного « ОСОБА_4 », як зазначено у паспорті громадянина України.

Виправити цю помилку можливо лише шляхом звернення до суду. Встановлення цього юридичного факту їй необхідно для подальшої належної реалізації права власності на вищезазначене майно, в тому числі подарувати дочці.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 02.12.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду.

Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились.

Представниця заявниці адвокат Скорик Л.В. подала заяву в якій просила розглянути справу без участі заявниці ОСОБА_1 та її участі, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 подала до суду клопотання в якому просила розгляд справи провести без її участі, проти задоволення вимог ОСОБА_1 не заперечувала.

З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи.

В зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247ЦПК України.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 09.02.1998 року Буринським РВ УМВС України в Сумській заявниці був виданий паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , де її прізвище, ім`я, по батькові українською мовою записано « ОСОБА_1 » (а.с.7).

06.11.2001 року, відповідно до рішення 17 сесії 23 скликання Миколаївської сільської ради від 03.04.2001 року заявниці видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №040812 на земельну ділянку площею 3,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миколаївської сільської ради, в якому при написанні її прізвища допущена помилка, а саме вказано: « ОСОБА_5 », замість правильного « ОСОБА_1 » (а.с.4).

Порядок заповнення та складання державних актів регламентувався відповідними інструкціями згідно часу їх оформлення зокрема «Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» затвердженої наказом Деркомзему України від 04.05.1999 року №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за №354/3647, а також «Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» затвердженої наказом Держкомзему України 22.06.2009 року №325 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 06.08.2009 року за №735/16751. При цьому жодна з них не передбачала можливості виправлень орфографічних чи технічних помилок у бланку державного акту, однак вони втратили чинність згідно наказів Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03.07.2013 року №404 та від 09.09.2013 року №537.

Також, у зв`язку з внесенням змін до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з 01.01.2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, однак документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними (п.10 ст.28-1 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр»).

Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи по встановленню факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ст.80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеогкадастру у Сумській області листом №1188/36-25 від 06.11.2025 повідомило ОСОБА_1 , що в результаті перевірки Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Миколаївської сільської ради встановлено: за порядковим номером 150 від 17.12.2003 р. значиться запис про реєстрацію державного акту серії ІІІ-СМ №040812 виданого на ім`я ОСОБА_5 , на земельну ділянку площею 3,88 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Миколаївської сільської ради. Пункт 53 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, передбачає, у разі коли документ, що посвідчує набуття права власності або інших речових прав, похідних від права власності, реєстрацію яких було проведено до 01.01.2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, втрачено, пошкоджено чи зіпсовано, державна реєстрація такого права власності або іншого речового права, похідного від права власності, може бути проведена за бажанням заявника на підставі відомостей Державного земельного кадастру чи відповідно на підставі відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, - на підставі відомостей таких носіїв інформації. Враховуючи вищевикладене, вказана Постанова не передбачає внесення змін до державних актів. Порядок складання, видачі державних актів та дублікатів до них було визначено Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року №43. Вказана інструкція втратила чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03.07.2013 року №404. Відповідно до положень пункту 9 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013 року. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. З 01.01.2013 року, в зв`язку з набуттям чинності Законів України «Про Державний земельний кадастр», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», повноваження відділу №1 у частині державної реєстрації прав на земельні ділянки припинені. Враховуючи вищевикладене, державні акти та дублікати з 01.01.2013 року не видаються (а.с.6).

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та … ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 3,8829 га, кадастровий номер :03:001:0099, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миколаївської сільської ради, Буринський район, Сумська область (а.с.5).

З витягу з реєстру територіальної громади №2025/00361152 від 18.03.2025 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 28.05.1998 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

За наведеного, наявні достатні підстави вважати, що в даному випадку ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є однією і тою ж особою, та сумнівів щодо цього у суду не виникає, оскільки їх дата народження та реєстраційний номер облікової картки платника податків є ідентичними.

Крім того, будь-яких доказів протилежного матеріали справи не містять.

Таким чином, розбіжності між написанням прізвища заявниці у її паспорті та у державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №040812, виникли внаслідок помилки при видачі вищезазначеного державного акта, однак не спростовують факту належності їй вказаного документу.

Враховуючи викладене, оскільки факт, який просить встановити заявниця знайшов своє підтвердження, його встановлення необхідне останній для реалізації свого права власності на належну їй земельну ділянку, а у позасудовому порядку встановити його неможливо і чинне законодавство не передбачає іншого порядку встановлення даного факту, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення.

Відповідно до ч.7 ст.235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.13, 223, 247, 258, 259, 265, 268, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу особі задовольнити.

Встановити юридичний факт про те, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №040812 виданий 06.11.2001 року на підставі рішення 17 сесії 23 скликання Миколаївської сільської ради від 03.04.2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №150, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 08.01.2026 року.

Суддя Т.Р. Гук