Єдиний унікальний номер 341/5/26
Номер провадження 2/341/286/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Васильцова Г.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

07 січня 2026 року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить: розірвати шлюб укладений між ним та ОСОБА_2 , який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Київ, актовий запис № 925. Крім того, позивач просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю, залишивши за ним транспортні засоби/причепи та квартиру АДРЕСА_1 .

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що справа не підсудна Галицькому районному суду Івано-Франківської області, у зв`язку з чим підлягає передачі за підсудністю до належного суду, виходячи з наступного:

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно ч. 2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

В позовній заяві позивач зазначає, що звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя з урахуванням положень ч. 2 ст. 28 ЦПК України, якою передбачено підсудність справи за вибором позивача.

В той же час, суд не може погодитись із визначеною позивачем підсудністю з огляду на наступне:

Згідно інформації Єдиного державного демографічного реєстру № 2219626 від 08.01.2026 року, відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем народження та фактичного проживання якого є територія Сполучених Штатів Америки, де він проживає разом з відповідачкою.

Стаття 30 Цивільного процесуального кодексу України визначає випадки виключної підсудності, коли позов може бути пред`явлено лише за певним, суворо визначеним місцем, незалежно від інших правил підсудності.

Відповідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

16 лютого 2021 року Велика Палата Верховного Суду по справі № 911/2390/18 дійшла висновку, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах у справі №460/4286/16-ц від 23.01.2018 та у справі №640/16548/16-ц від 16.05.2018, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Предметом даного спору є зокрема спільне майно подружжя, до складу якого входять транспортні засоби/причепи та нерухоме майно, яке знаходиться на території села Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області.

Враховуючи те, що позивач доказів на підтвердження обставин, передбачених ч. 2 ст. 28 ЦПК України суду не надав, дана справа з урахуванням положень ч. 1 ст. 30 ЦПК України ні в частині вимог про розірвання шлюбу, ні в частині вимог про поділ майна подружжя не підсудна Галицькому районному суду Івано-Франківської області, оскільки належить до виключної підсудності Києво-Святошинського районного суду Київської області, за місцезнаходженням нерухомого майна.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Також слід зауважити, що в силу ст. 378 ЦПК України, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Таким чином, зазначена позовна заява не підсудна Галицькому районному суду Івано-Франківської області.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 260, 378 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Передати справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя до Києво-Святошинського районного суду Київської області (вул. Тараса Бульби-Боровця, 1, Київ, 03170).

Ухвала про передачу справи на розгляд до іншого суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду складена 08 січня 2026 року.

СуддяГанна ВАСИЛЬЦОВА