Справа № 161/321/26
Провадження № 2/161/2415/26
У Х В А Л А

про забезпечення позову

07 січня 2026 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Семенової І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автолігалгруп», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору комісії та договору купівлі - продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

06.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автолігалгруп», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору комісії та договору купівлі продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на автомобіль марки Hyundai, модель SONATA, номер шасі НОМЕР_1 , колір білий, рік випуску 2017.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову зазначає, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 03 лютого 2024 року ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки HYUNDАІ, модель SONАТА, номер шасі НОМЕР_3 колір білий, рік випуску 2017, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

В березні 2024 року позивач вирішив продати вказаний вище транспортний засіб, а тому за порадою свого знайомого ОСОБА_3 вирішив скористатися послугами посередників для демонстрації авто та розмістити вказаний автомобіль на спеціалізованому майданчику з продажу автомобілів за адресою: вул. Протасевича, ЗБ, м. Тернопіль.

Для того, аби автомобіль позивача могли продемонструвати потенційним покупцям, він передав ОСОБА_4 свій автомобіль, ключ до нього (один) та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Домовленість з ОСОБА_4 була в тому, що коли він знайде клієнтів, то зателефонує позивачу і позивач особисто переоформить свій автомобіль на покупців.

Однак, 22 жовтня 2024 року, перебуваючи в м. Дніпро, позивач побачив, що у застосунку «ДІЯ» відсутні відомості про те, що у власності позивача знаходиться автомобіль марки HYUNDAI моделі SONAТА.

Після цього, ОСОБА_1 намагався неодноразово зателефонувати до ОСОБА_4 та з`ясувати, що з його авто та де воно перебуває. Однак, ОСОБА_4 на вказані телефонні дзвінки не відповідав.

Як вдалося встановити згодом, 19 жовтня 2024 року позивач ніби-то уклав договір комісії № 8654/24/1/004113 з ТОВ «Автолігалгруп».

Відповідно до п.1.1. Договору комісії Комісіонер (ТОВ «Автолігалгруп») зобов`язався за дорученням Комітента за комісійну плату вчиняти за рахунок Комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу. Однак такого договору позивач ніколи не укладав та не мав наміру укладати.

20 жовтня 2024 року на підставі договору комісії між ТОВ «Автолігалгруп» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі продажу транспортного засобу №8654/24/1/004483, відповідно до якого ТОВ «Автолігалгруп» передав у власність ОСОБА_2 транспортний засіб.

Відповідно до п.1 розділу 3 Договору купівлі-продажу ціна транспортного засобу склала 322 871 грн.

Однак, позивач ніяких договорів купівлі-продажу, ні договорів комісії з відповідачами не укладав та не мав наміру укладати, згоди на продаж авто не надавав, коштів за такий продаж не отримував.

18 листопада 2024 року позивачем було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення до Тернопільського РУ поліції.

19.11.2024 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №0001020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.192 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

13.02.2025 в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0001020 від 19.11.2024 було проведено судову почеркознавчу експертизу, згідно висновків якої встановлено:

1. Підпис, біля тексту «Терещенко В.І.» у договорі комісії № 8654/24/1/004113 від 19.10.2024 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

2. Підпис, біля тексту «Терещенко В.І.» у акті технічного стану транспортного засобу договорі комісії № 8654/24/1/004113 від 19.10.2024 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що ОСОБА_2 , як фактичний володілець спірного транспортного засобу, може на свій розсуд ним розпорядитися, в тому числі, і відчужити його третім особам до вирішення позовних вимог по суті, що буде мати наслідком завдання шкоди правам та інтересам заявника, просить суд задовольнити вимоги заяви та накласти арешт на спірний автомобіль.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (ст.ст. 156, 158 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Так, згідно вказаних вище положень цивільного процесуального законодавства, заходи забезпечення позову вживаються судом виключно у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, крім того, такі заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Тому суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Верховний Суд у постанові від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17 конкретизував положення процесуальних норм щодо підстав для вжиття заходів забезпечення позову та вказав, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд встановив такі обставини.

На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 03 лютого 2024 року ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки HYUNDАІ, модель SONАТА, номер шасі НОМЕР_3 колір білий, рік випуску 2017, реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с.6).

В березні 2024 року позивач вирішив продати вказаний вище транспортний засіб, а тому, вирішив скористатися послугами посередників для демонстрації авто та розмістити вказаний автомобіль на спеціалізованому майданчику з продажу автомобілів за адресою: вул. Протасевича, ЗБ, м. Тернопіль.

Для того, аби автомобіль позивача могли продемонструвати потенційним покупцям, він передав ОСОБА_4 свій автомобіль, ключ до нього (один) та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

22 жовтня 2024 року, перебуваючи в м. Дніпро, позивач побачив, що у застосунку «ДІЯ» відсутні відомості про те, що у власності позивача знаходиться автомобіль марки HYUNDAI моделі SONAТА.

Відповідно до договору комісії № 8654/24/1/004113 від 19.10.2024 року, вбачається, що він укладений між з ТОВ «Автолігалгруп» та ОСОБА_1 (а.с.11-12).

Згідно з п.1.1. Договору комісії Комісіонер (ТОВ «Автолігалгруп») зобов`язався за дорученням Комітента за комісійну плату вчиняти за рахунок Комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу.

20 жовтня 2024 року на підставі договору комісії між ТОВ «Автолігалгруп» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі продажу транспортного засобу №8654/24/1/004483 відповідно до якого ТОВ «Автолігалгруп» передав у власність ОСОБА_2 транспортний засіб.

Відповідно до п.1 розділу 3 Договору купівлі-продажу ціна транспортного засобу склала 322 871 грн.

Проте, з посиланням на те, що таких договорів ОСОБА_1 не укладав та не підписував, він 18 листопада 2024 року подав заяву про вчинення кримінального правопорушення до Тернопільського РУ поліції.

19.11.2024 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №0001020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.192 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.7).

13.02.2025 в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0001020 від 19.11.2024 було проведено судову почеркознавчу експертизу, згідно висновків якої встановлено:

1. Підпис, біля тексту «Терещенко В.І.» у договорі комісії № 8654/24/1/004113 від 19.10.2024 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

2. Підпис, біля тексту «Терещенко В.І.» у акті технічного стану транспортного засобу договорі комісії № 8654/24/1/004113 від 19.10.2024 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.13).

Відповідно до заяви про забезпечення позову, вбачається та підтверджується доданими до заяви доказами, що між сторонами виник реальний спір щодо правомірності оскаржуваного правочину та законності дій відповідачів при здійсненні вищевказаних правочинів, зокрема, правочину щодо відчуження транспортного засобу марки Hyundai, модель SONATA, номер шасі НОМЕР_1 , колір білий, рік випуску 2017. Врахувавши характер спору, суд погоджується з аргументами представника позивача, що відповідачі можуть вчиняти дії щодо подальшого відчуження майна. Це може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист прав на витребування майна з чужого незаконного володіння, за захистом яких позивач звернувся до суду.

З огляду на вищевикладене, вирішуючи питання про забезпечення позову, судом враховано пов`язаність заходу забезпечення позову з предметом спору, співмірність такого заходу позовним вимогам, а також спосіб реалізації даним заходом мети його вжиття.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки Hyundai, модель SONATA, номер шасі НОМЕР_1 , колір білий, рік випуску 2017, оскільки даний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами та спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 157 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки Hyundai, модель SONATA, номер шасі НОМЕР_1 , колір білий, рік випуску 2017.

Копію ухвали направити Відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Винниченка, 27-А, м. Луцьк) для забезпечення виконання ухвали та вжиття заходів, передбачених даною ухвалою.

Про результати виконання ухвали повідомити Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали суду складено 07 січня 2026 року.

Стягувач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автолігалгруп», адреса: Волинська обл., Луцький р-н, місто Луцьк, вул. Рівненська, будинок 76 А, офіс 303, .

Боржник: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова