Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6960/25
Номер провадження 2-п/711/4/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Петренка О.В.,

за участю секретаря судових засідань Дмитренка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Скользнєвої Валерії Владиславівни про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 жовтня 2025 року в цивільній справі №711/6960/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2025 року в цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було ухвалене заочне рішення, яким позовні вимоги були задоволені частково.

22 грудня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Скользнєва В.В. подала до суду заяву про перегляд заочного рішення, в якій просить суд поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення, постановити ухвалу, якою скасувати заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 жовтня 2025 року, а справу призначити до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (вхідний №51810, а.с.159-167).

Прохання про скасування заочного рішення представник відповідача обгрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні розписки відповідача про отримання судових повісток з поміткою про дату їх вручення, а тому не можна вважати відповідача належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Також представник відповідача в заяві про перегляд заочного рішення зазначає про те, що відповідач вже давно не проживає за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 . З 2024 року ОСОБА_1 фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується актом про фактичне місце проживання від 17.12.2025, що підписаний головою правління ОСББ «Нове життя 2008» Бутко В.І.

У зв`язку з цим, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Скользнєва В.В. робить висновок, що оскільки відповідач не отримував судових повісток, він був позбавлений можливості бути присутнім у судовому засіданні та надавати свої заперечення і докази проти позовних вимог, що призвело до ухвалення заочного рішення без з`ясування істотних обставин справи. Водночас повернення судових повісток з відміткою «за закінченням терміну зберігання» не може вважатися належним повідомленням відповідача. Вказане підтверджується постановою Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №127/2871/16-ц.

Також представник відповідача в заяві про перегляд заочного рішення зазначає про те, що на сайті https://finsfera.ua та офіційній сторінці фейсбук позивача відповідач побачив рекламу кредитного продукту. На головній сторінці сайту відповідач побачив спеціальну форму, яка дозволяла, обравши бажану суму кредиту, строк кредитування (максимальна кількість днів - 30) прорахувати відсотки, які він має сплатити після закінчення строку кредитування. З метою оформлення позики, після ознайомлення з інформацією на сайті, відповідачем було обрано наступні параметри: сума кредиту 4000,00 грн, періодичність 30 днів.

Таким чином, відповідач, заповнивши форму на сайті, отримав безготівкові кошти розміром 4000,00 грн на наступних умовах: зі строком кредитування як було вказано в рекламі 0,01%. Однак, після надходження позовної заяви та додатків до неї відповідачу стало відомо, що ТОВ «Іннова Фінанс» було нав`язано умови кредитного договору, які він не погоджувався, і ніколи б не прийняв і не підписав, саме відсоткову ставку 1,5% в день, хоча на сайті та на офіційній сторінці була вказана 0,01%.

Водночас відповідач підтверджує, що дійсно 02.06.2024 на веб-сайті компанії заповнював форму для отримання кредитних коштів, і допускає, що результатом обробки інформації інформаційно-комунікаційної системи дійсно міг бути автоматично згенерований кредитний договір з номером .

Лише після того як відповідач ознайомився з доданим позивачем до позову кредитним договором встановив, що умови вказаного кредитного договору суттєво відрізняються від тих, на які він погоджувався під час заповнення форми на сайті https://finsfera.ua і які були розміщені у рекламі на самому сайті і в мережі Інтернет загалом. Відповідач як позичальник погоджувався на такі умови кредитування, а саме: 30 днів строк позики; процентна ставка 0,01%, а саме 12,00 грн.

Також представник відповідача в заяві про перегляд заочного рішення зазначає про те, розмір відсотків за користування кредитом є несправедливим, обгрунтовуючи означене твердження положеннями Закону України «Про захист прав споживачів».

З огляду на викладене, представник відповідача адвокат Скользнєва В.В. просить суд поновити відповідачу строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2025 поновлено відповідачу ОСОБА_1 процесуальний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення; прийнято до розгляду заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Скользнєвої В.В. про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 жовтня 2025 року в цивільній справі №711/6960/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; призначене судове засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення о 10 год 45 хв 06 січня 2026 року (а.с.171).

Позивачем до суду будь-які заяви, заперечення, відзиви, в яких би містилась процесуальна позиція цього учасника справи щодо заяви про перегляд заочного рішення, станом на день та час розгляду заяви, не надходили.

Представник позивача адвокат Андрущенко М.В. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і його представника адвоката Андрущенка М.В. у підсистемі «Електронний суд», що були отримані цими учасниками справи 02.01.2026 (а.с.177 зворот, 179 зворот).

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Скользнєва В.В. у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а саме: шляхом направлення судових повісток про виклик до суду до електронних кабінетів як відповідача ОСОБА_1 , так і його представника адвоката Скользнєвої В.В. у підсистемі «Електронний суд», що були отримані цими учасниками справи 02.01.2026 (а.с.178 зворот, 180 зворот).

Пунктом 2 ч.8 ст.128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Скользнєва В.В. були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Водночас 30.12.2025 представник відповідача адвокат Скользнєва В.В., через підсистему «Електронний суд», подала заяву, в якій просила здійснити розгляд заяви про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси без участі як відповідача, так і його представника, задовольнивши означену заяву (вхідний №53085/25, а.с.174-175).

Частиною 1 ст.287 ЦПК України передбачено, що неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення і додані до неї документи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Так, згідно з ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2025 поновлено відповідачу ОСОБА_1 процесуальний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З аналізу означеної норми процесуального права суд зробив висновок, що для скасування заочного рішення необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Лише за сукупності цих двох умов можна констатувати, що наявні підстави для скасування заочного рішення.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 , починаючи з 30 серпня 2000 року, зареєстрований проживанням за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №1626848 від 31.07.2025, що отримана судом на виконання положень ч.8 ст.187 ЦПК України, для визначення територіальної юрисдикції (підсудності) позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.70).

Цей юридичний факт не заперечує і представник відповідача адвокат Скользнєва В.В. у мотивувальній частині заяви про перегляд заочного рішення, зазначаючи при цьому, що відповідач вже давно не проживає за адресою місця реєстрації проживання (абз.1 стр.3 заяви, а.с.160).

У зв`язку із цим, суд здійснив направлення судової повістки про виклик у судове засідання на адресу реєстрації місця проживання відповідача, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.78).

Проте 17 вересня 2025 року судова повістка про виклик повернулася до суду із зазначенням підстав її повернення оператором поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (дата штемпеля на ф.20: 14.09.2025): адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.78).

Пунктом 4 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на те, що саме 14 вересня 2025 року проставлено оператором поштового зв`язку у поштовому повідомленні відмітку про відсутність відповідача за адресою реєстрації місця проживання, беручи до уваги, що відповідач не повідомив суду іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, тому суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про дату (15 жовтня 2025 року), час (12 год 30 хв) і місце (м.Черкаси, вул. Гоголя, 316, 3-й поверх) судового засідання.

Твердження представника відповідача адвоката Скользнєвої В.В., викладене в заяві про перегляд заочного рішення, що відповідач, починаючи з 2024 року, проживає за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, судом відхиляється, оскільки, як вже зазначалося, єдиними відомим місцем реєстрації проживання відповідача ОСОБА_1 є квартира АДРЕСА_3 , до якої як позивачем, так і судом здійснювалися направлення відповідно позовної заяви з додатками (а.с.53, 54, 56 зворот), так і ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження, а також і судової повістки про виклик до суду (а.с.78-82).

Водночас фактичне проживання відповідача за адресою, що є відмінною від адреси місця його реєстрації проживання без повідомлення її учасником справи суду, не є підставою в розумінні ЦПК України для здійснення направлення, зокрема як судових повісток, так і інших документів, на адресу фактичного проживання учасника справи, зокрема і відповідача.

Такий висновок суду грунтується на тому, що наразі відсутній реєстр фактичного місця проживання фізичних осіб, які є учасниками справи, що унеможливлює встановлення судом фактичного місця проживання відповідача ОСОБА_1 . Водночас матеріали справи не містять заяви відповідача про направлення йому кореспонденції за адресою фактичного проживання.

Не направлення судом повістки про виклик до суду до електронного кабінету відповідача обумовлено тим, що, станом як на день відкриття провадження в справі, так і на день ухвалення заочного рішення, відповідач ОСОБА_1 не мав зареєстрованого кабінету в підсистемі «Електронний суд». Такий кабінет відповідачем був зареєстрований вже після ухвалення заочного рішення, а саме: о 13 год 02 хв 02 грудня 2025 року, що підтверджується даними підсистеми «Електронний суд», роздруківку з якої представником відповідача долучено до заяви про перегляд заочного рішення (а.с.166).

Також суд відхиляє твердження представника відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин правової позиції Верховного Суду, що міститься в постанові від 20.06.2018 у справі №127/2871/16-ц, оскільки означена стосується повернення судової повістки «за закінченням терміну зберігання». Водночас у конкретній справі судова повістка, що направлялася на адресу місця реєстрації проживання відповідача, повернулася до суду з підстав «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи про день, час та місця розгляду справи в розумінні п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України.

У пункті 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року в справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24) викладено правовий висновок, що умовами проведення заочного розгляду справи є: 1) належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання; 2) нез`явлення відповідача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та 4) відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Лише в разі одночасного існування всіх перелічених умов суд може ухвалити заочне рішення в справі (частина перша статті 280 ЦПК України).

З аналізу положень ч.1 ст.280 ЦПК України у взаємозв`язку з практикою застосування Верховним Судом означеної норми процесуального права суд дійшов висновку про процесуальну можливість ухвалення заочного рішення суду при першій неявці відповідача.

У зв`язку з цим така обов`язкова умова для скасування заочного рішення як те, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзиву на позовну заяву з поважних причин, у конкретному випадку відсутня.

Щодо наступної обов`язкової умови для скасування заочного рішення, а саме: докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи, то суд зазначає про таке.

Представник відповідача у заяві про перегляд заочного рішення, в контексті означеної умови для скасування заочного рішення, вказує на те, що умови кредитного договору, копія якого долучена позивачем до позовної заяви, суттєво відрізняється від того договору, який мав намір укласти відповідач, ознайомившись попередньо з умовами кредитування на сайті позивача https://finsfera.ua та офіційній сторінці у фейсбук. Зокрема, відповідач як позичальник погоджувався на такі умови кредитування, а саме: 30 днів строк позики; процентна ставка 0,01%, а саме 12,00 грн.

Проте, згідно ч.1,2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Як встановлено судом, позивачем до позовної заяви долучено належним чином посвідчену (п.27 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що затверджене Рішенням Вищої ради правосуддя № 1845/0/15-21 від 17.08.2021) копію договору надання грошових коштів у позику № від 02.06.2024 (далі Договір позики), що підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором n0q82k1vi (а.с.26-36), відповідно до п.2.3 2.5 якого сума кредиту (загальний розмір) складає 4000 гривень; тип кредиту кредит; строк кредиту (строк дії договору) 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 дні(в). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Також на виконання означених умов Договору позики відповідач ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором n0q82k1vi погодив умови Додатку №1 до Договору позики, яким є Графік платежів, відповідно до якого сторони означеного правочину обумовили періодичність сплати позичальником коштів у рахунок повернення суми позики та відсотків за користування позикою. Зокрема, Додаток №1 до Договору позики містить чітку інформацію про суму коштів, що підлягали сплати позичальником позикодавцю кожні 30 днів користування сумою позики, починаючи з 02.07.2024 до 28.05.2025.

Водночас матеріали цивільної справи не містять належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 як позичальник, скориставшись своїм правом, що обумовлене в п.5.3.2 Договору позики, відмовився від укладення означеного правочину без пояснення причин, повідомивши позикодавця про це письмово не пізніше 14 календарних днів з моменту підписання та отримання примірника Договору позики, повернувши позикодавцю загальну суму позики та відсотків за фактичне нею користування.

Зміст зобов`язання в наведеному Договорі позики, в контексті сплати відсотків за користування позикою, викладено досить зрозуміло, оскільки системний аналіз договору, наданого позивачем, графіку платежів, дає підстави для висновку про те, що справжня воля сторін Договору позики зводилась до отримання коштів, які позичальник зобов`язаний повернути зі сплатою процентів за користування позикою, в розмірі та умовах погоджених сторонами.

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановивши зазначені обставини у справі, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі укладений Договір позики, за умовами якого відповідач зобов`язався повернути позику, а також сплатити проценти та користування сумою позики протягом усього строку, тобто протягом 360 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Водночас матеріали заяви про перегляд заочного рішення не містять належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що Договір позики визнаний у встановленому законом порядку недійсним повністю або у відповідній частині.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Договору позики, суд встановив, що його сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано таку позику, строк та умови її надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на відповідних умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме: n0q82k1vi.

У зв`язку з цим, суд відхиляє твердження представника відповідача адвоката Скользнєвої В.В. про те, що ОСОБА_1 як позичальник погоджувався на умови кредитування: строк позики 30 днів, процентна ставка 0,01%, що складає 12 грн, оскільки таке твердження спростовується матеріалами справи.

Також суд відхиляє твердження представника відповідача адвоката Скользнєвої В.В. щодо того, що означені вище умови кредитування, тобто: строк позики 30 днів, процентна ставка 0,01%, що складає 12 грн, були опубліковані на офіційному сайті позивача та на його сторінці в соціальній мережі фейсбук, оскільки предметом позову є стягнення заборгованості за Договором позики, який містить чіткі умови, скріплені електронними підписами одноразовими ідентифікаторами як позикодавця, так і позичальника, що свідчать про волю сторін на його укладення згідно умов, що погоджені сторонами.

Посилання представника відповідача адвоката Скользнєвої В.В. на положення Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу обгрунтування заяви про перегляд заочного рішення, суд відхиляє, оскільки 15 листопада 2016 року прийнятий Закон України «Про споживче кредитування» № 1734-VII, що набрав чинності 10.06.2017, який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Тобто, станом на час виникнення спірних правовідносин (02.06.2024), положення Закону України «Про захист прав споживачів» не регулювали спірних правовідносин.

Інших підстав для скасування заочного рішення в розумінні ч.1 ст.288 ЦПК України представником відповідача в заяві про перегляд заочного рішення не зазначено, а відповідно суд і не надає їм правовий аналіз.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що і друга обов`язкова умова для скасування заочного рішення, передбачена ч.1 ст.288 ЦПК України, у конкретному випадку відсутня, оскільки відповідачем не було долучено до заяви про перегляд заочного рішення доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи судом.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що підстави для перегляду заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.10.2025, яке ухвалене в справі №711/6960/25, передбачені ч.1 ст.288 ЦПК України, відсутні, а тому, керуючись п.2 ч.3 ст.287 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. 76, 128, 259, 260, 261, 272, 287, 288, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

залишити без задоволення заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Скользнєвої Валерії Владиславівни про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 жовтня 2025 року в цивільній справі №711/6960/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та апеляційному оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складений 06 січня 2026 року.

Суддя: О. В. Петренко