Провадження № 2/712/5678/25
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

про закриття провадження у справі

07 січня 2026 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Пономаря В.О.,

за участю секретаря судового засідання Рясик Д.Д.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення та стягнення заборгованості по аліментах,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення та стягнення заборгованості по аліментах.

В судове засідання, призначене на 07.01.2026 позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Також у судове засідання не з`явилися відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 , яким 07.01.2025 подано клопотання про відкладення судового засідання.

Водночас представником відповідача ОСОБА_4 подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, мотивоване тим, що спір щодо аліментного обов`язку на утримання ОСОБА_1 вже вирішений судовим рішенням, яке набрало законної сили (рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/7559/23 та постановою Черкаського апеляційного суду від 08.10.2024), у зв`язку з чим повторне звернення з позовом про визначення та стягнення заборгованості по аліментах фактично спрямоване на повторний розгляд тотожного спору.

Суд, розглянувши зазначене клопотання, дійшов до такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

З аналізу наведеної норми процесуального права, суд робить висновок, що закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, можливе за умови, що рішенням, яке набрало законної сили, вирішено вимоги, які є тотожними позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Тотожними вважаються вимоги, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Аналогічні висновки щодо практики застосування п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 320/9224/17 та постанові Верховного Суду від 15.03.2021 у справі № 490/4184/17, що судом застосовуються з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) є предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Аналогічний висновок щодо розуміння предмету та підстав позову викладений у постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 161/2823/19.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 № 3262-IV передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

У судовому засіданні судом з використанням Єдиного державного реєстру судових рішень досліджено рішення рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/7559/23 та постанову у цій справі Черкаського апеляційного суду від 08.10.2024.

Зі змісту рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/7559/23 та постанови Черкаського апеляційного суду від 08.10.2024 судом встановлено, що у цій справі розглядався позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Натомість у даній справі № 712/15449/25 позов подано ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення та стягнення заборгованості по аліментах.

Отже, склад учасників у справі № 712/7559/23 та у справі № 712/15449/25 не є тотожним, оскільки у справі № 712/7559/23 відповідачем виступав ОСОБА_6 , тоді як у даній справі відповідачем є ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 у справі № 712/7559/23 брала участь як третя особа, а не як сторона спору, що саме по собі виключає висновок про тотожність сторін у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Окрім цього, не є тотожними предмет та підстави позовів.

Предметом спору у справі № 712/7559/23 було вирішення питання про виникнення та обсяг аліментного обов`язку щодо утримання дитини та стягнення аліментів на її користь.

У даній справі предметом позову є визначення та стягнення заборгованості по аліментах, тобто вимога, яка пов`язана з наслідками виконання/невиконання обов`язку зі сплати аліментів, розрахунком суми заборгованості за певний період та її стягненням з відповідача, якого позивач визначив суб`єктом відповідальності у спірних правовідносинах.

Відрізняються й фактичні підстави заявлених вимог: у справі № 712/7559/23 підставами були обставини, пов`язані з утриманням дитини та необхідністю встановлення (визначення) обов`язку зі сплати аліментів, тоді як у справі № 712/15449/25 підставами звернення є обставини, що стосуються наявності та розміру заборгованості, її формування та підстав для стягнення з конкретного відповідача.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутня сукупність умов, з якою п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України пов`язує можливість закриття провадження у справі, оскільки у даному випадку не збігаються сторони, а також не є тотожними предмет і підстави позову.

Ураховуючи наведене, клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 255, 258, 259, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача Євтушенка Миколи Павловича від 07.01.2026 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення та стягнення заборгованості по аліментах відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складений та підписаний суддею 07.01.2026.

Суддя В.О. Пономар