Справа № 515/934/25
Провадження № 2/515/122/26
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Луцюка В.О.,

секретар судового засідання Комерзан Л.І.,

за участю представника позивача - адвоката Пономаренка Д.Ю. (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, суд

В С Т А Н О В И В :

24 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - ТОВ «Факторинг Партнерс») через свого представника Я. Сердійчука звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, який обґрунтовано таким.

17 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») укладено електронний договір №1341697, шляхом підписання електронним ідентифікатором, за умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 13 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом 1,6% (базова, фіксована процентна ставка), яка нараховується за кожен день користування позикою. До моменту підписання відповідачка вивчила цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету, що розміщені за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього Договору.

30 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 30-12/2021, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №1341697 від 17 квітня 2021 року, укладеним із ОСОБА_1

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір факторингу № 10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №1341697 від 17 квітня 2021 року, укладеним із ОСОБА_1

18 лютого 2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу № 18-02/25, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №1341697 від 17 квітня 2021 року, укладеним із ОСОБА_1 .

Відповідачка порушила зобов`язання за кредитним договором, допустила заборгованість, яка станом на день формування позову становить 17 392,13 грн, з яких: 7 828,72 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9 298,72 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 228,66 грн - інфляційні збитки; 36,03 грн - 3% річних.

Позивач просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість за договором, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та 9 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

09 жовтня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на таке.

Позивач не довів належними та допустимими доказами набуття ним права вимоги до Відповідача. Позивач обґрунтовує свої вимоги складним ланцюгом з трьох договорів факторингу: № 30-12/2021 від 30.12.2021, № 10-01/2023 від 10.01.2023 та № 18-02/25 від 18.02.2025. Проте долучені до позову «витяги з реєстру боржників» не є належними доказами. Належних доказів переходу права вимоги саме за боргом відповідачки до позивача не надано. Реєстр боржників не підписаний. Долучений до позову витяг з реєстрів боржників до договорів факторингу містять першу та останню сторінку, та сторінку нібито з даними відповідача. Відповідачка ставить під сумнів цілісність цього документа. Наведений факт ставить під сумнів факт передачі право вимоги саме за кредитним договором відповідача. Таким чином, позивач не надав належних доказів того, що він набув статусу кредитора у зобов`язанні відповідачки і відповідно не має права вимоги до відповідачки.

Позивач не надав доказів укладення кредитного договору з дотриманням вимог законодавства. Договір не підписано належним чином. Позивач стверджує, що договір підписано одноразовим ідентифікатором nwNqMHwPw3. Проте, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та усталеної судової практики, Позивач зобов`язаний довести факт направлення ідентифікатора на номер телефону, що належить саме Відповідачу, та факт введення цього ідентифікатора саме нею. Жодних доказів цього (довідки від оператора зв`язку, логів системи тощо) надано не було. Відповідач заперечує підписання вказаного договору.

Позивач у даній справі не надав доказів, які підтверджують, що саме ці умови та правила надання фінансових послуг, тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними.

Крім того, за твердженнями позивача Заява була підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідач категорично заперечує проти того, що цей ідентифікатор було використано саме відповідачем і як наслідок було підписано кредитний договір.

Матеріали справи не містять доказів того, що саме позивач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме відповідачем цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме позивача у інформаційно-телекомунікаційній системі позивача.

Позивач не надав належних та беззаперечних доказів фактичного перерахування грошових коштів на рахунок відповідача. Надана «Довідка» від третьої особи ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» не є первинним бухгалтерським документом (платіжною інструкцією, меморіальним ордером тощо). Більше того, ця довідка не містить жодного підпису уповноваженої особи, що позбавляє її доказової сили як документа.

Відповідачка категорично заперечує проти отримання коштів за кредитним договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Тобто, навіть якби, відповідач і підписав такий договір, то сам факт підписання кредитного договору сторонами не є фактом надання коштів за таким договором. Підписання такого договору є лише правовою підставою для надання коштів. Факт отримання коштів позичальником має підтверджуватися відповідними фінансовими документами. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які допустимі докази, які підтверджують факт отримання Відповідачем від Позивача кредитних коштів, момент (час, місце, дату) їх видачі, спосіб видачі, періоду часу протягом якого та в якій частці здійснювалась виплата коштів відповідачу, рух коштів по рахунку.

Розрахунок заборгованості, складений позивачем, не є доказом наявності заборгованості, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Будь-яких належних та достовірних доказів перерахування відповідачу грошових коштів, у зазначеному позивачем розмірі, зокрема квитанцій, чеків, платіжних доручень, платіжних інструкцій, банківських виписок по рахунку, тощо позивачем до суду не надано. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі кредитних коштів та наявності заборгованості у заявленому розмірі.

Розрахунок заборгованості є неправомірним, оскільки нарахування поза строком кредитування. Згідно з Договором № 1341697, строк позики становив 64 дні, до 20 червня 2021 року. Проте, згідно з розрахунком позивача, проценти продовжували нараховуватися щоденно до 30 грудня 2021 року.

Договір містить посилання на те, що відповідачка ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику , що розміщені на сайті первісного кредитора. Просте посилання на загальнодоступність інформації не є достатнім доказом того, що саме відповідачка була належним чином ознайомлена з цими правилами та умовами до моменту укладення договорів. Позивач у даній справі не надав доказів, які підтверджують, що саме ці умови та правила надання фінансових послуг відповідач та ознайомився і погодився з ними.

Позивач просить стягнути 9 000,00 грн витрат на правничу допомогу, що є очевидно неспівмірним із ціною позову (17 392,13 грн) та складністю справи, яка є типовою. Враховуючи шаблонний характер позову, сторона відповідача просить суд зменшити розмір цих витрат (вх. 35304/25-Вх 09.10.2025).

14 жовтня 2025 року від представника позивача Сердійчук Я.Я. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, яка мотивована таким.

Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання Договору позики, шляхом заповнення Заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому було перераховано грошові кошти. Факт ідентифікація відповідачки підтверджується довідкою про ідентифікацію, згідно з якою на її номер телефону було направлено одноразовий ідентифікатор, яким і було підписано договір.

Крім того, відповідачка не заперечує, що всі відомості, вказані в Заявці-Анкеті є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, реквізити банківської картки, тощо.

Також ідентифікація здійснювалася в ІТС, яке належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані відповідачки (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення Договору від його імені, відповідачкою не надані. Укладений між сторонами Договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін; сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, в т.ч. щодо порядку нарахування та оплати процентів за Договором, можливості продовження строку користування кредитними коштами, в порядку та на умовах визначених Договором.

Відповідачка була ознайомлена з умовами Договору, висловила своє волевиявлення шляхом підписання Договору, що свідчить про прийняття нею таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків.

За такого, правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між первісним кредитором та відповідачкою укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цих договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

З договору про споживчий кредит вбачається, що у відповідності до вимог ч.1 ст. 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки даний договір укладено на сайті позикодавця та відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMSповідомленні, тому без отримання SMS-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства договір між відповідачем та товариством не був би укладений.

На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 13 000,00 грн. Враховуючи, що первісний кредитор не є Банком, відповідна операція була здійснена оператором платіжних послуг на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства Дана обставина підтверджується листом ТОВ «ФК «Фінекспрес», відповідно до якого 17 квітня 2021 року було перераховано грошові кошти у розмірі 13 000,00 грн на картковий рахунок НОМЕР_1 .

Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Отже, твердження відповідачки не заслуговують на увагу. Також треба зазначити, що посилання відповідачки на постанови Національного Банку України, в тому числі на Положення про організацію бухгалтерського обліку в Банках України є недоречним, оскільки положення стосуються Банків, а не небанківських фінансових установ. Відповідно, не заслуговують на увагу посилання відповідачки на практику Верховного Суду, яка стосується стягнення заборгованості, кредитором за якими є банки.

Крім того, відповідачка тривалий час частково сплачувала заборгованість по кредитах, що свідчить про визнання кредитних правовідносин, факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Твердження останньої про те, що вона не отримувала кредитних коштів, тощо не заслуговують на увагу. Відповідачка вказує лише на недоведеність факту перерахування їй кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає.

У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована.

Відповідно до п.2 Договору сума позики 13 000,00 грн, строк позики 64 днів. Знижена процентна ставка - 1,44%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день становить 2,70%. Відповідно до п.4 Договору проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та погашення, на залишок позики. Продовження строку кредитування та автопролонгація договору передбачені розділом 7 Правил. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка сплачувала відсотки за користування кредитом та продовжувала строк кредитування, а надалі - строк кредитування було автоматично продовжено у зв`язку із наявною заборгованістю. Доказів того, що відповідачка повідомляла кредитора про небажання продовжувати строк кредитування згідно з п. 7.11 Правил, матеріали справи не містять.

Розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

Крім того, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід від первісних кредиторів до позивача прав вимоги за кредитними договорами, укладеними з відповідачкою.

Дані договори не оскаржуються в судовому порядку як сторонами договору, так і будь-якими іншими особами, є дійсними, відповідають волі сторін та чинному законодавству. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які спростовують факт переходу прав вимоги та/або будь-які заперечення сторін договору щодо виконання його умов. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом грошової вимоги до відповідачки.

Відповідачка не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідачки не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідачки. Отже, такі твердження є припущеннями (вх. № 5301/25-вх. 09.10.2025).

20 жовтня 2025 року стороною відповідача подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому представник ставить під сумнів відповідність поданих копій оригіналам та достовірність їх як доказів, з урахуванням того, що єдиним можливим доказом дотримання письмової форми (незалежно, паперової чи електронної) є оригінал кредитного договору, який повинен давати змогу довести його цілісність та справжність, прийняття рішення на основі паперової копії електронного доказу не відповідає вищевказаним нормам ст. 77, 78, 79, 95, 100 ЦПК України, ст. 1055 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та принципу безпосереднього дослідження доказів судом. Надані позивачем копії електронних документів не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, тому що ні суд, ні відповідачка не може перевірити її достовірність та незмінність змісту, що згідно з ч. 5 ст. 100 ЦПК України має наслідком відхилення цього електронного доказу. Відповідачка не заперечує договір виключно через те, що він міг бути укладений в електронній формі, але заперечує проти копій кожного електронного доказу через те, що він не був укладений і в електронній формі, тому що відсутній його підписаний обома сторонами у дату укладання оригінал.

Позивачем не надано доказів того, що відповідачці було надано його примірник кредитного договору та додатків до нього.

Законодавство зобов`язує кредитодавця надати оригінал договору споживачу невідкладно після підписання сторонами і покладає саме на кредитодавця обов`язок доведення того, що такий оригінал було фактично передано споживачу.

Позивач не надав до суду: доказів фактичного звернення відповідачки до первісного кредитора; ідентифікації відповідачки будь-яким способом; створення «особистого кабінета»; генерації «одноразового ідентифікатора» та його надсилання відповідачу; повідомлення відповідачу та погодження всіх майбутніх умов кредитування; подальшого укладення кредитного договору у письмовій електронній формі саме у даній суду редакції, та надання позичальнику примірника оригіналу у формі, що унеможливлює зміну його змісту.

Ненадання позивачем оригіналу кредитного договору та інших доказів, у тому числі первинних бухгалтерських документів та виписок з рахунків первісного кредитора про рух коштів, які він зобов`язаний був надати ще з позовною заявою, унеможливлює задоволення позову як недоведеного, оскільки позивачем не виконано тягар доказування його вимог.

У копії Договору передбачений порядок надання кредиту у безготівковій формі, проте немає жодного доказу його фактичного виконання. Розрахунок заборгованості, яка надана суду позивачем, не є доказом наявності заборгованості по договору, оскільки не належить до засобів доказування, передбачених ст. 76 ЦПК України, і не є первинним бухгалтерським документом.

Довідки інших фінансових компаній також не є первинними бухгалтерськими документами, ані документами зведеного обліку (виписками), не містять усіх передбачених законом реквізитів для переказу коштів, відомостей про відправника та одержувача і не відповідають імперативним вимогам належності та допустимості до таких доказів.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів видачі позичальнику кредиту у заявленій сумі, а саме: не було надано оригіналу кредитного договору, меморіальний ордер чи інший первинний бухгалтерський документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника первісним кредитором, виписки з рахунку первісного кредитора за дату виплати коштів відповідачці відповідно до ст. 19 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», ч. 2 ст. 78 ЦПК України (вх. № 5538/25-Вх 21.10.2025).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 червня 2025 року, справу передано у провадження судді Луцюка В.О.

Відповідно до ухвали судді від 03 липня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду; відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з ухвалою суду від 19 листопада 2025 року задоволено клопотання представника позивача, поновлено позивачу строк на подачу клопотання про витребування доказів у справі та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк»: ідентифікаційні дані власника картки № НОМЕР_1 , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; докази зарахування на картку № НОМЕР_1 кредитних коштів у сумі 13000,00 грн, які 17 квітня 2022 року були на неї перераховані, а саме виписки за номером картки № НОМЕР_1 за період із 17 квітня 2021 року по 17 травня 2021 року; інформацію, чи відкривались ОСОБА_1 , банківська картка № НОМЕР_1 (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер карток; інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжними картками № НОМЕР_1 за період із 17 квітня 2021 року по 17 травня 2021 року; інформацію, чи знаходиться номер телефону НОМЕР_2 в анкетних даних ОСОБА_1

26 грудня 2025 року на виконання вказаної ухвали суду надійшла витребувана інформація (вх. № 7082/25-Вх 26.12.2025).

В судове засідання відповідачка та її представник не з`явилися, будучи належним чином та завчасно повідомленими про день, час та місце розгляду справи. У відзиві на позовну заяву представник відповідачки просила справу слухати у їх відсутність (а.с. 122).

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність відповідачки та її представника.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши докази по справі, суд дійшов такого.

Судом встановлено, що 17 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики (ануїтет) № 1341697, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 13 000,00 грн на строк 64 днів до 19 червня 2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом 1,6% (базова, фіксована процентна ставка), яка нараховується за кожен день користування позикою (а.с. 63).

Проценти нараховуються на залишок позики, згідно з Графіком платежів, за кожний день користування позикою, включаючи дати отримання та повернення (п.3 Договору).

Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором nwNqMNwPw3, що відповідає ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надало 17 квітня 2021 року відповідачці кредит у сумі 13 000,00 грн, про що свідчить інформація, надана АТ КБ «ПриватБанк» 11 грудня 2025 року за вих. №20.1.0.0.0/7-251210/44710-БТ, згідно з якою на ім`я ОСОБА_1 у Банку емітовано картку № НОМЕР_3 , номер рахунка: НОМЕР_4 , на який 17 квітня 2021 року перераховано кошти у сумі 13 000,00 грн; номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій у період з 17 квітня 2021 року по 17 травня 2021 року: НОМЕР_2 .

Як вбачається з Виписки за договором за період 17 квітня 2021 року по 17 травня 2021 року, ОСОБА_1 активно користувалася кредитними коштами, здійснюючи покупки та оплачуючи послуги.

30 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №30-12/2021, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі й за договором позики №1341697 від 17 квітня 2021 року, укладеним із ОСОБА_1 (а.с. 52-56).

Згідно з Реєстром боржників за ОСОБА_1 станом на 30 грудня 2021 року рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 127,44 грн, з яких: 5 171,28 грн - заборгованість по тілу кредиту, 5 355,99 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 62), що відповідає розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» станом на 30 грудня 2021 року (а.с. 74-75).

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір факторингу №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі й за договором позики № 1341697 від 17 квітня 2021 року, укладеним із ОСОБА_1 (а.с. 41-46).

Згідно з Реєстром боржників за ОСОБА_1 станом на 10 січня 2023 року рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 392,13 грн, з яких: 7 828,72 грн - заборгованість по тілу кредиту; 9 298,72 грн - заборгованість за відсотками; 228,66 грн - інфляційні збитки; 36,03 грн - 3% річних (а.с. 34-37), що відповідає розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10 січня 2023 року (а.с. 94).

18 лютого 2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №18-02/25, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» передало позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі й за договором позики № 1341697 від 17 квітня 2021 року, укладеним із ОСОБА_1 (а.с. 26-29).

Згідно з Реєстром боржників за ОСОБА_1 станом на 18 лютого 2025 року рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 298,72 грн - заборгованість за відсотками; 228,66 грн - інфляційні збитки; 36,03 грн - 3% річних (а.с. 13-16), що відповідає розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «Коллект Центр» станом на 10 січня 2023 року (а.с. 95).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, в ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачкою заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

Як вбачається з договору позики № 1341697 від 17 квітня 2021 року, строк його дії становить 64 дні, тобто до 19 червня 2021 року. Пролонгація сторонами у договорі не передбачена. Станом на 19 червня 2021 року заборгованість відповідача за договором позики, з урахуванням суми внесених коштів на погашення відсотків 29 квітня 2021 року у сумі 2 433,60 грн та 18 травня 2021 року у сумі 2 922,39 грн, становить 11 525,95 грн, з яких: 7 828,72 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 3 697,23 грн - заборгованість за відсотками.

Отже, оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за договором позики, які нараховані після 19 червня 2021 року задоволенню не підлягають.

Крім того, позивачем заявлено про стягнення з відповідачки інфляційних витрат та 3% річних, в порядку ст. 625 ЦК України, за період з 30 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року, які розраховані з залишку заборгованості за тілом кредиту (тіло 13 000,00 грн - погашена суму тіла кредиту 5 171,28 грн = 7 828,72 грн).

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (пункт 8.35).

У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання відповідачкою за період з 30 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року (у межах позовних вимог) вимоги позивача про стягнення з останньої інфляційних збитків у сумі 228,66 грн та 3% річних у сумі 36,03 грн підлягають до задоволення.

Таким чином, за договором позики № 1341697 від 17 квітня 2021 року, укладеним ОСОБА_1 із TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», з останньої підлягає стягненню 11 790,64 грн, з яких: 7 828,72 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 3 697,23 грн - заборгованість за відсотками; 228,66 грн - інфляційні витрати; 3% річних - 36,03 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує таке.

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, укладеного ТОВ «Коллект Центр» з Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; перелік послуг та їх ціни; заявку про надання юридичної допомоги № 37 від 01 травня 2025 року, якою погоджено надання позивачу правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивченням документів - 2 год. на суму 3000,00 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 2 год. на суму 6 000 грн, та витяг з Акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30 травня 2025 року (а.с. 98-100, 68-70).

Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та потребують значних затрат часу, зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Отже, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у сумі 1 642,14 грн (пропорційно задоволеним позовним вимогам) та 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит в розмірі 11 790,64 грн, з яких: 7 828,72 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 3 697,23 грн - заборгованість за відсотками; 228,66 грн - інфляційні витрати; 3% річних - 36,03 грн, а також 7 642,14 грн судових витрат.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», , адреса місцезнаходження: вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, заборгованість за договором позики № 1341697 від 17 квітня 2021 року у розмірі 11 790,64 грн (одинадцять тисяч сімсот дев`яносто грн. 64к.), з яких: 7 828,72 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 3 697,28 грн - заборгованість за відсотками; 228,66 грн - інфляційні витрати; 3% річних - 36,03 грн, а також 1 642,14 грн (одна тисяча шістсот сорок дві грн 14к.) судового збору та 6 000,00 грн (шість тисячі грн 00к.) витрат на правову допомогу.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.01.2026 р.

Суддя В.О. Луцюк