Справа № 950/2478/25
Номер провадження2/950/108/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(про затвердження мирової угоди)

"08" січня 2026 р. м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді - Бакланов Р. В. з участю секретаря - Гладкової С.В., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині цивільну справу № 950/2478/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, усунення перешкод у користуванні водопровідною мережею, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Лебединський районний суд Сумської області розглядає цивільну справу № 950/2478/25, провадження в якій відкрито 15 грудня 2025 року за позовом ОСОБА_1 (позивач, місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (відповідач, місце проживання: м. Лебедин, Сумська область) та ОСОБА_4 (відповідач, місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними, усунення перешкод у користуванні водопровідною мережею, зобов`язання вчинити дії.

Предметом позову є вимоги позивача визнати протиправними дії відповідачів щодо перешкоджання користуванню водопровідною мережею, усунути перешкоди в користуванні водопровідною мережею за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати відповідачів вчинити дії з надання дозволу на приєднання до водопровідної мережі.

Сторони: позивач ОСОБА_1 ; відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому обґрунтовував свої вимоги тим, що відповідачі протиправно створюють перешкоди в користуванні водопровідною мережею, яка належить відповідачці ОСОБА_4 , відмовляючи в наданні дозволу на приєднання та відновлення доступу до мережі за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач посилався на порушення своїх прав як власника суміжної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , та необхідність відновлення приєднання до водопровідної мережі відповідно до технічних умов і проекту будівництва водогону.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у відзиві на позов заперечували проти вимог, аргументуючи, що водопровідна мережа є приватною власністю відповідачки ОСОБА_4 , і вони мають право відмовити в приєднанні через відсутність згоди, можливі технічні ризики та відсутність обов`язку надавати доступ третім особам без компенсації. Відповідачі стверджували, що дії позивача щодо самовільного приєднання в минулому були протиправними, а вимоги позивача порушують їхні права власності.

Хронологія подання заяв: позовну заяву подано 10 грудня 2025 року; провадження відкрито ухвалою суду від 15 грудня 2025 року; відзив на позов подано відповідачами 20 грудня 2025 року; підготовче засідання призначено на 05 січня 2026 року. Під час розгляду справи в підготовчому засіданні 08 січня 2026 року сторони подали спільну заяву про затвердження мирової угоди, укладену 08 січня 2026 року, з проханням затвердити її та закрити провадження у справі.

Судом встановлено, що 08 січня 2026 року сторони позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 уклали мирову угоду з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок. Угода містить такі умови:

1.Відповідачка ОСОБА_4 зобов`язується надати позивачеві ОСОБА_1 письмовий дозвіл на приєднання до належної їй водопровідної мережі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в день підписання мирової угоди 08 січня 2026 року.

2.Відповідачка ОСОБА_4 зобов`язується не чинити перешкод позивачеві ОСОБА_1 у відновленні приєднання до належної відповідачці ОСОБА_4 водопровідної мережі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

3.Позивач ОСОБА_1 зобов`язується в строк до 01 серпня 2026 року за власний рахунок відновити приєднання до належної відповідачці ОСОБА_4 водопровідної мережі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та облаштувати водопровідний колодязь згідно з проектом на будівництво водогону та технічних умов водогону за адресою: АДРЕСА_1 .

4.Позивач ОСОБА_1 зобов`язується не надавати згоди на приєднання до водогону за адресою: АДРЕСА_1 третім особам без погодження власника садиби АДРЕСА_1 .

5.Позивач ОСОБА_1 відмовляється від решти позовних вимог.

6.Сторони не мають претензій майнового чи іншого характеру один до одного.

7.Судові витрати, понесені сторонами, вони беруть на себе.

8.У разі невиконання умов мирової угоди допустити примусове виконання ухвали суду.

Судом встановлено, що мирова угода укладена сторонами добровільно, на основі взаємних поступок, стосується виключно прав та обов`язків сторін у спорі та не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони підтвердили в угоді та заяві, що наслідки укладення мирової угоди, передбачені статтями 207, 208 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), їм роз`яснено та зрозуміло.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що мирова угода відповідає вимогам закону. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, яка стосується лише прав та обов`язків сторін. Суд застосовує цю норму, оскільки угода базується на взаємних поступках: відповідачка надає дозвіл і не чинить перешкод, а позивач бере на себе зобов`язання щодо відновлення та обмеження приєднання третіх осіб, відмовляється від решти вимог, що свідчить про компромісне врегулювання без порушення балансу інтересів.

Судом проаналізовано кожен доказ окремо. Мирова угода від 08 січня 2026 року підписана всіма сторонами, містить чіткі умови, не суперечить законодавству та є виконуваною. Заява про затвердження мирової угоди від 08 січня 2026 року подана спільно, підписана сторонами, підтверджує добровільність та розуміння наслідків. Докази, подані в справі (позовна заява, відзив, технічні умови водогону), свідчать про існування спору, але угода його врегульовує, усуваючи необхідність розгляду по суті. Судом встановлено, що умови угоди не виходять за межі предмета спору, за винятком взаємних зобов`язань, які не шкодять третім особам, як вимагає частина 3 статті 207 ЦПК України. Цю норму застосовується, оскільки угода стосується лише сторін і не зачіпає інтересів інших осіб, наприклад, щодо приєднання третіх осіб без згоди.

Суд відхиляє аргументи відповідачів, викладені у відзиві на позов, про те, що вимоги позивача порушують їхні права власності та відсутній обов`язок надавати доступ, оскільки укладення мирової угоди свідчить про добровільну зміну позиції відповідачів на основі поступок, що робить попередні заперечення безпредметними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що збереження заперечень не відповідає принципу диспозитивності (частина 5 статті 2 ЦПК України), оскільки сторони самостійно розпоряджаються своїми правами. Крім того, аргументи про технічні ризики відхилено, бо угода передбачає відновлення за рахунок позивача відповідно до проекту та технічних умов, що усуває потенційні ризики.

Суд застосовує частину 4 статті 207 ЦПК України, згідно з якою укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди; затверджуючи мирову угоду, суд своєю ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Ця норма застосовується, оскільки затвердження та закриття є єдиним процесуальним актом, що забезпечує процесуальну економію та остаточне врегулювання спору.

Судом встановлено, що угода не суперечить закону, є виконуваною та не порушує прав інших осіб, як вимагає частина 5 статті 207 ЦПК України. Цю норму застосовується, оскільки умови угоди (надання дозволу, відсутність перешкод, відновлення за рахунок позивача) відповідають нормам Цивільного кодексу України (статті 319, 321 про права власності та обмеження), не створюють невиконуваних зобов`язань і базуються на добровільності. Суд відхиляє будь-які припущення про суперечність, оскільки сторони підтвердили відсутність претензій.

Застосовуючи практику Верховного Суду, суд посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 185/8179/22, де вказано, що затвердження мирової угоди та закриття провадження є єдиним процесуальним актом, який здійснюється в одній ухвалі, з обов`язковим роз`ясненням наслідків; угода повинна базуватися на взаємних поступках і не порушувати прав третіх осіб. Суд застосовує цей висновок, оскільки в цій справі угода відповідає вказаним критеріям, забезпечуючи процесуальну економію та добровільне врегулювання, що робить попередні заперечення відповідачів неактуальними.

Крім того, суд посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 02 квітня 2025 року у справі № 132/50/24, де підкреслено, що суд зобов`язаний відмовити в затвердженні угоди, якщо її умови суперечать закону або є невиконуваними; процедура включає перевірку взаємних поступок та роз`яснення наслідків. Суд застосовує цей висновок, оскільки в цій справі умови угоди є виконуваними, базуються на поступках (відмова позивача від вимог в обмін на дозвіл відповідачки) і не суперечать нормам, на відміну від випадку в постанові, де угода була скасована через порушення земельного законодавства; тут же відсутні такі порушення, що підтверджує правомірність затвердження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі відповідно до пункту 5 частини першої статті 255 ЦПК України. Наслідки закриття провадження, передбачені статтями 207, 208 ЦПК України, сторонам роз`яснено: у разі затвердження угоди повторне звернення до суду з тих самих підстав, між тими самими сторонами та з того самого предмета неможливе; угода має силу судового рішення та підлягає примусовому виконанню.

Керуючись статтями 2, 207, 208, 255, 256, 353, 389 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити мирову угоду від 08 січня 2026 року, укладену між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на таких умовах:

1.Відповідачка ОСОБА_4 зобов`язується надати позивачеві ОСОБА_1 письмовий дозвіл на приєднання до належної їй водопровідної мережі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в день підписання мирової угоди 08 січня 2026 року.

2.Відповідачка ОСОБА_4 зобов`язується не чинити перешкод позивачеві ОСОБА_1 у відновленні приєднання до належної відповідачці ОСОБА_4 водопровідної мережі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

3.Позивач ОСОБА_1 зобов`язується в строк до 01 серпня 2026 року за власний рахунок відновити приєднання до належної відповідачці ОСОБА_4 водопровідної мережі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та облаштувати водопровідний колодязь згідно з проектом на будівництво водогону та технічних умов водогону за адресою: АДРЕСА_1 .

4.Позивач ОСОБА_1 зобов`язується не надавати згоди на приєднання до водогону за адресою: АДРЕСА_1 третім особам без погодження власника садиби АДРЕСА_1 .

5.Позивач ОСОБА_1 відмовляється від решти позовних вимог.

Сторони по справі, позивач ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 претензій майнового чи іншого характеру один до одного не мають.

Судові витрати, понесені сторонами по справі, вони беруть на себе.

У разі невиконання умов мирової угоди допустити примусове виконання ухвали суду.

Провадження у цивільній справі № 950/2478/25 закрити.

Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з позовом між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав неможливе.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення.

Суддя Роман БАКЛАНОВ