Справа № 752/3520/25
Провадження № 2/752/1115/26
РІШЕННЯ

Іменем України

08 січня 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Теплопостачсервіс» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість з постачання гарячої води, центрального опалення та абонентського обслуговування на загальну суму 109 520,90 грн, а також стягнути судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Свої вимоги мотивувало тим, що ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі в квартирі АДРЕСА_1 , в якій проживають відповідачі.

Відповідачі є наймачами вказаної квартири відповідно до ордеру № 014921 серії Б на житлове приміщення від 02.06.2005 та договору найму житла в будинках державного житлового фонду № 54 від 18.08.2008, а отже є споживачами житлово-комунальних послуг, від вказаних послуг не відмовлялись.

Водночас, відповідачі свого обов`язку по сплаті коштів за отримані житлово-комунальні послуги не виконують, внаслідок чого утворилася заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2017 року по листопад 2024 року у розмірі 58 766,27 грн, послуги з постачання гарячої води у розмірі 28 564,17 грн, а також з абонентського обслуговування за період з березня 2022 року по листопад 2024 року у розмірі 1 243,93 грн.

Позивачем нараховано інфляційні втрати на суму заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 8 988,89 грн та за послуги з постачання гарячої води у розмірі 7140,30 грн.

Окрім того, позивачем нараховано 3 % річних на суму заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 2538,51 грн та за послуги з постачання гарячої води у розмірі 2 278,82 грн.

У зв`язку з викладеним, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою від 10 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Судом ухвала суду про відкриття провадження, копія позовної з додатками направлялись відповідачам на адресу їхнього місця знаходження нерухомого майна: АДРЕСА_1 , за якою, у тому числі, зареєстрований відповідач ОСОБА_2 .

Поштові вкладення повернулись до суду без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Окрім того, 04 березня 2025 року судом про судовий розгляду на офіційному веб-сайті Судової влади було розміщено відповідні оголошення.

Згідно із ч. 11 цієї статті, зокрема, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідачі відзив на позовну заяву не подали.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «Теплопостачсервіс» як юридична особа здійснює діяльність з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дата формування виписки - 24 квітня 2024 року.

За матеріалами справи, 02.06.2008 Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією було видано ордер № 014921 серії Б на зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 разом із членами сім`ї: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

19.08.2008 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 54 найму житла в будинках державного житлового фонду, відповідно до умов якого наймодавець надав наймачу та членам її сім`ї ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) у безстрокове користування квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 84,70 кв.м.

Відповідачі з моменту найму житла за вказаною адресою є споживачами комунальних послуг з гарячого водопостачання та центрального опалення, від вказаних послуг не відмовлялись.

Відповідно д ч.5 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» із співвласниками багатоквартирного будинку укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Пунктом 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії та пункту 12 Правил надання послуги з постачання гарячої води, індивідуальний договір вважається укладеним з споживачем якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця, співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Відповідно до умов публічного договору приєднання про надання послуг з постачання гарячої води та публічного договору про надання послуг з постачання теплової енергії, розміщених на сайті «Теплопостачсервіс» http://teplopostach.kiev.ua/ з 22 лютого 2022 року плата виконавця послуг включає в тому числі і плату за абонентське обслуговування, розмір якої визначається виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного постановою КМУ «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для надання комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами» від 21.08.2019 №808, зі змінам, внесеними згідно Постанови КМУ №928 від 01.09.2021.

Відомості про те, що відповідачі не споживають надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання або відмовились від даних послуг не надано.

Згідно з розрахунками ТОВ «Теплопостачсервіс» за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується заборгованість: за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2017 року по листопад 2024 року у розмірі 58 766, 27 грн; з постачання гарячої води за період з листопада 2017 року по листопад 2024 року у розмірі 28 564,17 грн; заборгованість з абонентського обслуговування за період з березня 2022 року по листопад 2024 року у розмірі 1 243,93 грн. Всього позивачем нараховано заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 88 574,37 грн.

Розрахунок 3% річних та інфляційних витрат здійснено позивачем на суму заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2017 року по лютий 2022 року, що становить: 3% річних - 2 538,51 грн, інфляційна складова - 8 988,89 грн, а всього - 11 527,40 грн.

Розрахунок 3% річних та інфляційних витрат розраховано позивачем на суму заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з жовтня 2017 року по лютий 2022 року, що становить: 3% річних - 2 278,82 грн, інфляційна складова - 7 140,30 грн, а всього - 9 419,12 грн.

Як визначає ч. 1 ст. 627 Цивільного Кодексу (далі - ЦК) України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 815 ЦК України встановлено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до п.п. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідачів, як боржників у зобов`язанні за укладеним договором, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за укладеним договором має право вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, на підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунки заборгованості, які не спростовані відповідачами.

Контррозрахунку з посиланням на відповідні докази, який давав би підстави стверджувати зворотне, відповідачами суду не надано, що в силу вимог статей 12, 81 ЦПК України є їх процесуальним обов`язком.

Якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (стаття 540 ЦК України).

Натомість, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (статті 541 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до п.п. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Правила користування приміщеннями житлових будинків, затвердженні Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п. 7 зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги, тому враховуючи положення ст. 541 ЦК України зобов`язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер, а тому особи, що є співвласниками квартири, наймачами або орендарями несуть солідарні зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, відповідно до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Враховуючи обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що відповідачі, є споживачами послуг за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надає ТОВ «Теплопостачсервіс».

З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідачів, як боржників у зобов`язанні за укладеним договором, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за укладеним договором має право вимагати сплату грошей за надані послуги.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування 3% річних та інфляційні витрати позивач нараховано з жовтня 2017 року по лютий 2022 року (включно).

Суд враховує, що 24 лютого 2022 року з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року №206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:

- нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги;

- припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі.

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Таким чином, позовні вимоги в частині інфляційних витрат та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, підлягають задоволенню, оскільки нараховані правильно з урахуванням вимог вищенаведеної постанови Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п.п. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Враховуючи обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що відповідачі, як співвласники квартири, є споживачем послуг з централізованого опалення, гарячого водопостачання, які надає ТОВ «Теплопостачсервіс».

З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідачів, як боржників у зобов`язанні за укладеним договором, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за укладеним договором має право вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, вимоги позивача, за період прострочення сплати грошових коштів за житлово-комунальні послуги є обґрунтованими, і підлягають задоволенню в повному обсязі в межах заявлених позовних вимог у загальному розмірі 109 520,89 грн (88 574,37 грн + 11 527,40 грн + 9 419,12 грн).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору по 1 009,33 грн з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 19, 76-81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 109 520 (сто дев`ять тисяч п`ятсот двадцять) грн 89 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» судовий збір у розмірі 1 009 (одна тисяча дев`ять) грн 33 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» судовий збір у розмірі 1 009 (одна тисяча дев`ять) грн 33 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» судовий збір у розмірі 1 009 (одна тисяча дев`ять) грн 33 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс», , місцезнаходження: 03189, м. Київ, вул. Самійла Кішки, буд. 7-А, прим. 65, 66.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової катки платника податків невідомий, адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової катки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової катки платника податків невідомий, адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складений 08 січня 2026 року.

Суддя А.В.Слободянюк