справа № 566/826/25
провадження № 2/566/131/26
У Х В А Л А

06 січня 2026 року селище Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі :

одноособово головуючого судді Лободзінського А.С.,

за участю секретаря судового засідання Подолець Ю.В.,

представника позивача адвоката Ляшука М.В., представника відповідача - адвоката Федорчук І.Ю.,

у ході судового розгляду у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Млинівського районного суду Рівненської області у режимі відеоконференцзв`язку цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2026 року ОСОБА_2 через свого представника у підсистемі "Електронний суд" подав до суду заяву, у якій просив зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до нього про зміну способу стягнення аліментів, покликаючись на неможливість бути присутнім у судовому засіданні з розгляду даної справи, яке призначено на 06.01.2026, у зв`язку із перебуванням на військовій службі у складі Збройних Сил України та його відрядженням до ОТУ "Харків" ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Федорчук Іванна Юріївна клопотання ОСОБА_2 підтримала з наведених у ньому підстав, в якому у якості правового обгрунтування вказала на правовий висновок ВП ВС від 12.11.2025 року у справі № 754/947/22.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Ляшук М.В. заперечував проти зупинення провадження у даній справі, вказуючи на те, що заявлене відповідачем клопотання спрямоване на затягування розгляду справи, що матиме наслідком порушення права позивача на доступ до правосуддя та неможливість захисту прав неповнолітніх дітей на належне утримання, за захистом якого позивач і звернулась до суду. Пояснив, що відповідачем подано відзив на позов та докази у встановлені судом строки. Інших доказів на цій стадії до суду не може бути подано, тому саме по собі перебування відповідача на військовій службі, не перешкоджає розгляду справи і не може бути підставою для зупинення провадження у справі.

Заслухавши представників сторін з приводу заявленого клопотання, вивчивши зміст клопотання відповідача з додатками до нього, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України м. Луцьк №294-ВВ від 09.05.2025, відповідача ОСОБА_2 сержанта матеріального забезпечення начальника відділення забезпечення першого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування, операційно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з метою виконання бойових завдань, з 09 травня 2025 року по завершення таких заходів. (а.с. 38-39)

Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Велика Палата Верховнгого Суду у постанові від 12.11.2025 по справі №754/947/22 зробила правовий висновок щодо застосування положень п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України про обов`язок суду зупинити провадження у справі стороною в якій є військовослужбовець.

Враховуючи вищезазначений правовий висновок у взаємозв`язку з обставинами у цій справі щодо процесуальної поведінки учасників справи, суд відмічає наступне.

Так, Велика Палата ВС вказала на те, що суд при вирішенні питання про зупинення провадження у справі повинен врахувати власну волю військовослужбовця, а також про те, що зупинення провадження у справі має на меті захист прав військовослужбовця, як учасника цивільного процесу.

У справі, що розглядається відповідач бере участь шляхом представництва через свого представника - адвоката Федорчук І.Ю.. При цьому, ні сам ОСОБА_2 , ні його предлставник адвокат Федорчук І.Ю. не навели у своєму клопотанні доводів про те, для встановлення яких саме обставин справи участь відповідача у судовому засіданні є необхідною. А відтак, убачається, що клопотання відповідача про зупинення провадження у справі носить формальний характер.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, а також ч.8 ст.10 ЦПК України, суд при вирішенні питання про відновлення провадження у справі, враховує практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)

Так, ЄСПЛ неодноразово зазначав, що метою Конвенції є захист прав, які є не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними. Це зауваження стосується, зокрема, права на доступ до суду з огляду на те, яке важливе місце посідає право на справедливий судовий розгляд у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ейрі проти Ірландії» (Airey v. Ireland), заява № 6289/73, пункт 24, від 09 жовтня 1979 року; рішення у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06, пункт 231, від 17 січня 2012 року; рішення у справі «Вітковскі проти Польщі» (Witkowski v. Poland), заява № 21497/14, пункт 43, від 13 грудня 2018 року).

Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, пункт 29, від 26 липня 2007 року; рішення у справі «Алванос та інші проти Греції» (Alvanos v. Greece), заява № 38731/05, пункт 25, від 20 березня 2008 року; рішення у справі «ТОВ «Фріда» проти України» (Frida, LLC v. Ukraine), заява № 24003/07, пункт 33, від 08 грудня 2016 року; рішення у справі «Хасан Тунч та інші проти Туреччини» (Hasan Tunc and Others v. Turkey), заява № 19074/05, пункт 33, від 31 січня 2017 року; рішення у справі «Вітковскі проти Польщі» (Witkowski v. Poland), заява № 21497/14, набуло статусу остаточного 13 березня 2019 року, пункт 44, від 13 грудня 2018 року).

У практиці Суду визначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справі «Белеш та інші проти Чеської Республіки» (Beles and Others v. the Czech Republic), заява № 47273/99, пункти 50-51 та 69, від 12 листопада 2002 року; рішення у справі «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. Croatia), заява № 40160/12, пункт 97, від 05 квітня 2018 року; рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, пункт 29, від 26 липня 2007 року).

У своїй постанові від 12.11.2025 року по справі №754/947/22 ВП ВС також вказала, що використання права військовослужбовця на участь у судових засіданнях залежить від його сумлінності, проте суд не позбавлений права оцінювати його дії з погляду добросовісності.

В контексті практики ЄСПЛ, суд дотримуючись розумного балансу між правом позивачки на звернення до суду в інтересах неповнолітніх дітей з вимогою про стягнення аліментів, та правом відповідача на участь в розгляді справи, враховує наступне.

Так, за обставин, які встановлені у цьому судовому провадженні, а саме:

- відповідачу відомо про розгляд справи;

- відповідач подав відзив, в якому навів заперечення проти позову;

- відповідач подав усі наявні у нього докази і подання інших на цій стадії судового розгляду не передбачається, клопотань про це не заявлено;

- відповідач у своєму клопотанні не вказав для з`ясування яких саме обставин справи вбачає необхідність безпосередньої своєї присутності у судовому засіданні;

- відповідач не подав суду доказів неможливості участі у судовому засіданні в режимі ВКЗ; - відповідач представлений представником і бере участь у справі через представника;

- представник відповідача адвокат Федорчук І.Ю. не обмежена у процесуальних правах на здійснення представництва Бондарука О.В. і, таким чином, взмозі учиняти усі необхідні процесуальні дії в його інтересах.

Отже, суд висновує, що відповідач не позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права й обов`язки при розгляді позовних вимог. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження. У справі сторонами подано усі докази, на підставі яких є можливим проведення судового розгляду, за наслідками якого можливе ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відтак зупинення провадження у справі носитиме виключно формальний характер і перешкоджатиме доступу законного представника неповнолітніх дітей, в інтересах цих же дітей, до правосуддя і захисту її цивільних прав.

Беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 виконуючи свій конституційний обов`язок із захисту Вітчизни, не був позбавлений і не позбавлений на даний час можливості реалізовувати свої процесуальні права й обов`язки у ході розгляду справи та з метою недопущення порушення інтересів дітей, суд вважає, що обставин, які б перешкоджали судовому розгляду і слугували обов`язковою підставою (п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України) для зупинення провадження у справі, немає. Відтак суд дійшов висновку, що відповідачу у задоволенні його клопотання про зупинення провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-260, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі №566/826/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повне судове рішення складено 07.01.2026.

СУДДЯ :