ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 січня 2026 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/1608/25

Головуючий у першій інстанції - Майборода С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/133/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Майборода С.М.), ухвалене у м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ТОВ «Діджи фінанс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором №101522406 від 11 червня 2021 року у розмірі 37143 грн. 71 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 11 червня 2021 року між відповідачем і ТОВ «Мілоан» було укладено Договір про споживчий кредит №101522406, право вимоги за яким 30 вересня 2021 року згідно з умовами Договору відступлення прав вимоги №09Т ТОВ «Мілоан» було відступлено на користь ТОВ «Діджи фінанс». ОСОБА_1 взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, а тому утворилась заборгованість у розмірі 37143 грн 71 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 7942 грн, заборгованість за відсотками 28321 грн. 71 коп., заборгованість за комісійними винагородами 880 грн, заборгованість за пенею 0 грн. Відповідач у позасудовому порядку відмовляється від виконання взятих на себе зобов`язань, а тому позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2025 року в задоволенні позову відмовлено .

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту укладення між відповідачкою та первісним кредитором кредитного договору в електронній формі, оскільки кредитний договір №101522406 від 11 червня 2021 року не містить електронного цифрового підпису або електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідачки. Крім того, суд вважав встановленим факт перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі 8800 грн на картковий рахунок ОСОБА_1 , але дійшов висновку, що вказаний факт не свідчить про наявність між сторонами кредитних правовідносин. Враховуючи те, що для відступлення права вимоги необхідним є існування самого зобов`язання, за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог, а кредитний договір №№101522406 від 11 червня 2021 року не є укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ « Мілоан», відсутні підстави вважати, що ТОВ «Діджи фінанс» набуло права вимоги на підставі укладеного між ним та ТОВ « Мілоан» договору відступлення прав вимоги №09Т від 30.09.2021 року до ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ТОВ «Діджи фінанс» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного правочину в електронній формі. За доводами ТОВ «Діджи фінанс», відповідачу було направлено електронним повідомленням (SMS) на номер телефону відповідачки, який був особисто вказаний нею у кредитному договорі №101522406, повідомлення містило одноразовий ідентифікатор S48274, при введенні якого відповідач підтвердила прийняття умов договору. Крім того, ТОВ «Діджи фінанс» вказує, що долучений файл у форматі PDF містить підпис відповідачки ОСОБА_1 . Апелянт зазначає, що цей підпис стає доступним лише після завантаження файлу та відкриття його за допомогою програмного забезпечення для перегляду PDF-документів (наприклад, Adobe Reader, Microsoft Edge тощо), а не при перегляді через особистий кабінет у підсистемі «Електронний суд». Також заявник вважає, що платіжне доручення №28625493 є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування ТОВ «Мілоан» кредитних коштів відповідачці, тоді як остання не подала належних та допустимих доказів, що ці кредитні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, або доказів того, що картковий рахунок № НОМЕР_1 не належить відповідачу. Апелянт зазначає, що було подано усі наявні докази відступлення права вимоги, що підтверджує факт відступлення права вимоги

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції відповідає.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частинами 1,3,4,7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з матеріалами справи 11 червня 2021 року ОСОБА_1 на сайті tengo.ua за допомогою каналу залучення: finme/api_reg_client_sms/API з IP адреси НОМЕР_2 подала анкету-заяву на кредит №101522406 (а.с.11).

Відповідно до Договору про споживчий кредит №101522406 від 11 червня 2021 року ТОВ «Мілоан» зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3. договору надати ОСОБА_1 грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а.с.18 зворот - 21). Сума (загальний розмір) кредиту становить 8800 грн; строк - на 30 днів з 11 червня 2021 року (строк кредитування); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 11 липня 2021 року; комісія за надання кредиту - 880 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки за договором - фіксована; кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Положеннями п.6.1 та п.6.2 вищевказаного договору передбачено, що він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (оферта). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству (а.с.20 зворот).

Додатком №1 до Договору про споживчий кредит №101522406 від 11 червня 2021 року є Графік платежів №101522406 (а.с. 22).

Додатком №2 до Договору про споживчий кредит №101522406 від 11 червня 2021 року є Паспорт споживчого кредиту №101522406 (а.с.22 зворот).

Відповідно до копії платіжного доручення 28625493 від 11 червня 2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_3 кошти згідно договору 101522406 у розмірі 8800 грн (а.с.32).

30 вересня 2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено Договір факторингу № 09Т, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №101522406від 11 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с.24-26 зворот ).

Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення загальний розмір заборгованості відповідача по кредиту за період з 11 червня 2021 року по 23 вересня 2021 року становить 37143 грн 71 коп., із яких: по тілу кредиту - 7942 грн, по процентам - 28321 грн 71 коп., по комісії - 880 грн, по пені - 0 грн (а.с.45-46).

З досудової вимоги від 27 вересня 2023 року № - АВ, яка була направлена на адресу Відповідачки, вбачається, що останній було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором №101522406 від 11 червня 2021 року, запропоновано сплатити заборгованість за кредитом на банківські реквізити ТОВ «Фінансова компанія «Діджи Фінанс» (а.с.35 ).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту укладення між відповідачкою та первісним кредитором кредитного договору в електронній формі, оскільки кредитний договір №101522406 від 11 червня 2021 року не містить електронного цифрового підпису або електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідачки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим і таким, що відповідає обставинам справи.

Посилання ТОВ «Діджи фінанс» на PDF файл договору, який міститься у матеріалах справи у додатках до позову та який, завантаживши та відкривши через програмне забезпечення, дає змогу переконатись у наявності підпису та побачити одноразовий ідентифікатор відповідачки, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки при перевірці даного доводу шляхом завантаження через програмне забезпечення PDF файл договору, суд встановив наявність підпису тільки зі сторони представника ТОВ «Міолан» директора Вініченка О.В., проте відомості про одноразовий ідентифікатор, який має бути згенерований при підписанні відповідачкою ОСОБА_1 на договорі відсутній.

Крім того, положеннями п.6.4 кредитного договору №101522406 від 11 червня 2021 року, передбачено що укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Таким чином, ТОВ «Діджи фінанс» не довело укладення з ОСОБА_1 договору споживчого кредиту на умовах, які зазначені в позові.

Також не заслуговують на увагу твердження ТОВ «Діджи фінанс», що платіжне доручення №28625493 є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування ТОВ «Мілоан» кредитних коштів відповідачці на умовах визначених кредитним договором №101522406 від 11 червня 2021 року.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими доводами апеляційної скарги, оскільки у матеріалах справи відсутня інформація про належність ОСОБА_1 кредитної картки НОМЕР_4, а також виписка банку, яка б підтверджувала перерахування кредитних коштів ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 , а відповідних клопотань з приводу витребування інформації, необхідної для вирішення спору, позивачем не заявлено. Водночас, покладення на відповідача обов`язку щодо доведення обставин неперерахування їй коштів суперечить принципу змагальності цивільного процесу.

Зазначення судом першої інстанції про доведеність перерахування коштів на підставі платіжного доручення №28625493 є помилковим, але не впливає на правильність висновків суду першої.

Надана позивачем відомість про щоденні нарахування та погашення не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування кредитної заборгованості.

Оцінюючи поведінку та спосіб ведення справ банком, суд апеляційної інстанції враховує те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ, тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Аналогічна позиція викладена Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитних відносин з відповідачем та існуючої кредитної заборгованості, що заявлена до стягнення, у зв`язку з чим обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Враховуючи наведене, доводи апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судовому засіданні доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» залишити без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: