Провадження № 2/643/8741/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2026 року м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова в складі головуючого судді Афанасьєва В.О., розглянувши заяву представника позивача Дмитра ГРУБИ про забезпечення позову у цивільній справі № 643/22430/25 за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому, просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1000 доларів США та три відсотки річних, а також судові витрати.

Суд своєю ухвалою від 18.11.2025 зазначений позов прийняв до розгляду та відкрив провадженні у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також, представником позивача було надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить: накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_3 , які знаходяться на всіх рахунках ОСОБА_3 в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ОСОБА_3 , яке знаходиться у неї чи в інших осіб у межах ціни позову.

Однак, у випадку задоволення позовних вимог позивача, невжиття заходів забезпечення позову утруднить виконання рішення або зробить неможливим його виконання.

З огляду на те, що позивач звернувся до суду з позовом майнового характеру, відповідач до прийняття рішення у справі може вчинити дії для відчуження свого майна та витратити кошти з метою ухилення сплати коштів позивачу у випадку задоволення позову, і як наслідок, призведе до неможливості позивачем поновити його порушені права та інтереси.

Розглянувши заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Положеннями ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 569/13105/18 зазначено, що інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Таким чином умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача (правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 10.06.2019 у справі № 369/12755/17, від 01.11.2019 у справі № 541/2862/13-ц).

Крім того відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 452/1520/16-ц, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи слідує, що позовна заява містить відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, а наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд співвідносить негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Оскільки предметом спору є стягнення коштів, розмір яких на день звернення з позовом становить 1000 доларів США, суд вважає, що співмірним із заявленими позовними вимогами буде забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми 1000 доларів США, а тому заява позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 151 153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача Дмитра ГРУБИ про забезпечення позову у цивільній справі № 643/22430/25 за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти в межах суми 1000 доларів США, які належать ОСОБА_3 (РНРКПП НОМЕР_1 ), що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, а також на рахунки, які будуть відкриті боржником у майбутньому до набрання законної сили рішенням суду.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвалу може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя В.О. Афанасьєв