Справа № 761/9972/25
Провадження № 2-др/761/217/25
Шевченківський районний суд м. Києва
головуючого - судді: Кондратенко О.О.,
при секретарі: Харечко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ?Фінансова компанія ?Сіті Фінанс? про стягнення безпідставно набутих грошових коштів
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до ТОВ ?ФК ? Сіті Фінанс ? про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, задоволено, ухвалено: стягнути з ТОВ ?ФК ?Сіті Фінанс? на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 12 111, 00 грн., судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн., а всього 13 322, 20 грн.

В липні 2025 року через систему Електронний суд від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ТОВ ?ФК ? Сіті Фінанс ? на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн., 3% річних у розмірі 1 030, 27 грн., інфляційних втрат у розмірі 4 487, 35 грн.

Свою заяву обґрунтовує тим, що під час ухвалення Шевченківським районним судом м. Києва рішення суду від 19 травня 2025 року, судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн. Крім того, не були розглянуті позовні вимоги, викладені в заяві про уточнення позовних вимоги, а саме в частині стягнення 3% річних у розмірі 1 030, 27 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4 487, 35 грн.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши заяву та матеріали цивільної справи прийшов до висновку, що заява представника позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до ТОВ ?ФК ? Сіті Фінанс ? про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, задоволено, ухвалено: стягнути з ТОВ ?ФК ?Сіті Фінанс? на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 12 111, 00 грн., судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн., а всього 13 322, 20 грн.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Вивчивши обставини по справі, судом встановлено, що 10 березня 2025 року ОСОБА_1 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва через систему Електронний суд з позовом до відповідача ТОВ ?ФК ?Сіті Фінанс? про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, судова справи за позовом ОСОБА_1 була розподілена до провадження судді Кондратенко О.О.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ ?ФК ?Сіті Фінанс? про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відкрито провадження, справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заява ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог, не була прийнята судом до розгляду, так як подана з порушення строків, а тому, не вирішувалася судом при ухваленні рішення.

Однак, під час ухвалення рішення у справі, судом не в повному обсязі було вирішено питання в частині стягнення судових витрат, а саме в частині витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов?язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 06 березня 2025 року; копію додаткової угоди №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 06 березня 2025 року; копію акту №1/03-25 приймання-передачі виконаних послуг від 07 березня 2025 року, згідно якого загальна вартість за послуги з надання правової допомоги наданої адвокатом складає 8 000, 00 грн.; копію рахунку-фактури №06/03-25 від 06 березня 2025 року на суму 7 000, 00 грн.; копію прибуткового касового ордеру №10 від 07 березня 2025 року на суму 7 000, 00 грн., виданого на підставі рахунку-фактури №06/03-25 від 06 березня 2025 року.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 21 травня 2020 року у справі №240/3888/19.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суд у справі 910/9714/22 від 02 лютого 2024 року вказано, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п?ятою - сьомою, дев?ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов?язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

Проаналізувавши вартість і обсяг наданих адвокатом позивачу юридичних послуг та виконаних робіт у даній справі, зважаючи на її складність в контексті пред?явлених вимог та кількість поданих представником процесуальних документів, ціну позову, а також час, який необхідний адвокату на їх підготовку та прийняття участі у розгляді справи, суд прийшов до висновку, що сума витрат на правничу допомогу визначена у розмірі 7 000, 00 грн. є необґрунтованою та не відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушений був понести позивач у цій справі. Крім того, наданий акт прийому-передачі виконаних робіт не містить інформації про витрачений адвокатом час за надані послуги.

Отже, виходячи з обставин справи, які склалися у даному випадку, категорії спору, фінансового стану і статусу обох сторін у спірних правовідносинах, обсягу фактично наданих позивачу послуг з правової допомоги, в контексті положень частини п?ятої статті 137 ЦПК України, на переконання суду, стягнення судових витрат, понесених позивачем у вказаній справі у розмірі 7 000, 00 грн. є неспівмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт в інтересах позивача, а тому, не відповідає критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та справедливості розміру отриманих коштів.

Таким чином, надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача судових витрат, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 5 000, 00 грн. - що є правомірним розподілом витрат з огляду на повне задоволення позову.

Розмір такого стягнення судових витрат є пропорційним, розумним та справедливим, яке при цьому не порушуватиме права учасника справи на отримання коштів, які він змушений затратити з метою захисту своїх прав та інтересів в суді, а також, відповідатиме завданню цивільного судочинства, проголошеному у статті 2 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 259-261, 270, 353-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ?Фінансова компанія ?Сіті Фінанс? про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ?Фінансова компанія ?Сіті Фінанс? (, місцезнаходження: м. Київ, вул Січових Стрільців, 37-41) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 (п?ять тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: