Справа № 694/2594/25 провадження № 2/694/399/26
06.01.2026 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Кравченко Т.М.,
з участю секретаря судового засідання Литвин Н.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні суду в м. Звенигородка цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України, представник позивача адвокат Огнев`юк Ярослав Вікторович, до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,
Свої вимоги мотивує тим, що 23.12.2024 року, о 09 год. 30 хв., на автомобільній дорозі М12, в межах населеного пункту с. Олександрівка, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та транспортного засобу «RENAULT KANGOO», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 (потерпілого). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність потерпілого ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом серії АТ 4917211, строк дії якого на час ДТП був чинним. Натомість відповідач ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 19.02.2025 року у справі №395/41/25 встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушив п. 12.1, 2.9.а Правил дорожнього руху України, що призвело до настання ДТП. Вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена та визнана судом. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи між тими самими особами.
Таким чином, вина відповідача ОСОБА_1 у скоєнні ДТП є преюдиційно встановленою. На виконання вимог ст. 33, 35, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 24.12.2024 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про здійснення страхового відшкодування. За результатами звернення Позивачем було відкрито регресну справу №113394.
Для визначення розміру матеріальної шкоди Позивач залучив експерта ТОВ «СОС Сервіс Україна», яким 14.02.2025 року було складено звіт №SOS_113394, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого потерпілому ОСОБА_2 , становить 77 366,53 грн. На підставі довідки №1 від 14.03.2025 та Наказу №3.1/7826 від 14.03.2025, Позивач здійснив регламентну виплату потерпілому ОСОБА_2 в розмірі 70 736,10 грн., а також поніс додаткові витрати, пов`язані із проведенням експертизи та збором документів, у сумі 3450,00 грн.
Таким чином, Позивач, виконавши обов`язок щодо відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_2 , набув право зворотної вимоги (регресу) до відповідача ОСОБА_1 у розмірі 74 186,10 грн., що підтверджується наявними у справі доказами.
Відповідач ОСОБА_1 у добровільному порядку шкоду не відшкодував, у зв`язку з чим Позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Ухвалою суду від 10.10.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачу ОСОБА_1 було надіслано ухвалу про відкриття провадження з позовною заявою та доданими документами, які він не отримав в зв`язку з відсутністю адресата за зареєстрованим місцем проживання, а отже вважається належно повідомленим відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Зустрічного позову не пред`явив, клопотань від його імені до суду не надходило.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 повторно не з`явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був повідомлений про час, місце і дату розгляду справи в суді, відзиву на позов, а також заяви про розгляд справи у його відсутності, не надав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку, про що постановляє відповідну ухвалу.
У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Судом встановлено, що23.12.2024 року о 09 год. 30 хв. на автомобільній дорозі М12 в с.Олександрівка Новоукраїнського району Кіровоградської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та транспортного засобу «RENAULT KANGOO», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Вказані обставини підтверджуються копією постанови Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 19.02.2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 20-21).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
24.12.2024 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 із заявою про виплату страхового відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23.12.2024 року за участю транспортного засобу «RENAULT KANGOO» з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 (а.с. 22).
Судом досліджено протокол технічного огляду колісного технічного засобу від 28.01.2025 року, ремонтну калькуляцію № 113394 від 14.02.2025 року та фотокопії пошкодженого автомобіля «Renault Kangoо» з номерним знаком НОМЕР_2 (а.с.32-49).
Після проведення виплати Моторне (транспортне) страхове бюро України направило винуватцю ДТП ОСОБА_1 повідомлення (справа № 113394), в якому було запропоновано у добровільному порядку компенсувати МТСБУ понесені витрати з метою досудового врегулювання спору (а.с.58-59).
Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Частина 2 статті 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотноївимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1192 ЦК Українирозмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п. 1 ч. 2. ст. 37 Закону України України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.
Згідно з ч. 3 ст. 37 цього Закону вимоги, передбачені частинами першою і другою цієї статті, встановлюються у розмірі суми страхової (регламентної) виплати та фактичних витрат, понесених страховиком (МТСБУ) у зв`язку з її здійсненням. У разі якщо виплату здійснено страховиком потерпілої особи відповідно до статті 19 цього Закону, право вимоги з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, належить страховику відповідальної особи (МТСБУ) і визначається у розмірі суми страхової виплати, здійсненої страховиком потерпілої особи, та витрат, понесених такими страховиками у зв`язку з її здійсненням.
Факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідачем ОСОБА_1 підтверджується постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 19.02.2025 року, якою його визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 130 КУпАП.
В зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 на момент ДТП чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП.
Позивач виконав покладений на нього законом обов`язок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу, а тому Моторне (транспортне) страхове бюро Українимає право зворотньої вимоги до відповідача, як до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.(а.с.12).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу -задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України) сплачений судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Звенигородським районним судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження: 02653, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, IBAN: НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Т.М. Кравченко