У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.01.2026 Справа №607/18926/25 Провадження №2-др/607/128/25

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Козак О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілкс» - адвоката Мевша Дениса Васильовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілкс» про визнання укладеною додаткової угоди, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.12.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілкс» про визнання укладеною додаткової угоди залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

23.12.2025 через систему «Електронний суд» представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілкс» - адвокат Мевша Денис Васильович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі про стягнення з ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» на користь ТОВ «Мілкс» витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 гривень.

Заява обґрунтована тим, що позов у цій справі залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою представника позивача у судові засідання. Водночас, 15.12.2025 на виконання договору про надання правової (правничої) допомоги №108/25 від 17.09.2025, укладеного між адвокатом Мевшою Д.В. та ТОВ «Мілкс» було складено Акт приймання-передачі наданих послуг. Згідно вказаного акту відповідач ТОВ «Мілкс» здійснив витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. Просить застосувати до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладений у Постанові від 02.12.2022 у справі № 910/12184/20 та стягнути понесені відповідачем витрати на правничу допомогу.

31.12.2025 від представника позивача ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» - Іванчук Г.І. надійшли заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, просить відмовити у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу у зв`язку з тим, що стороною відповідача не доведено які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені.

Дослідивши заяву та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з частиною шостою статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

В постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №295/2963/21 (провадження №61-20016св21) зазначено, зокрема, що виходячи із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від: 26 вересня 2018 року у справі №148/312/16-ц, від 28 січня 2019 року у справі №619/1146/17-ц, від 02 грудня 2020 року у справі №202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі №521/3011/18, від02 листопада 2022 року у справі №440/296/19; Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах: від 09 липня 2019 року у справі №922/592/17, від 21 січня 2020 року у справі №922/3422/18, від 21 грудня 2020 року у справі №922/1001/20; Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постановах: від 21 листопада 2018 року у справі №820/4347/17, від 18 березня 2020 року у справі №280/5628/18.

Звертаючись з клопотанням про стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачем ТОВ «Мілкс», представник Мевша Д.В. не зазначив, які дії позивача у цій справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи, на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Посилання представника відповідача на загальні норми ЦПК України, практику Верховного Суду, яку суд не вважає релевантною у виниклих правовідносинах, не є таким обґрунтуванням та підставою для стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: - подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; - подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; - подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; - необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; - укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Саме по собі звернення з позовом до суду та залишення цього позову без розгляду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачу необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи є необґрунтованими та у чому вони виражені.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з тим, стороною відповідача не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Із врахуванням викладеного, суд доходить висновку, що у задоволенні заяви адвоката Мевша Д.В. слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 142, 141, 260, 270, 352356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілкс» - адвоката Мевша Дениса Васильовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілкс» про визнання укладеною додаткової угоди відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 06.01.2026.

Головуючий суддя В. М. Позняк