УХВАЛА

05 січня 2026 року

м. Київ

справа № 522/15558/23

провадження № 61-16479ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Шишлюк Вікторія Русланівна, на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2025 рокута постанову Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про визнання права власності на частину квартири, яка є відумерлою спадщиною з виплатою грошової компенсації за зазначену частину майна,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду із позовом до Одеської міської ради, з урахуванням заяви про зміну предмету позову просили визнати за ними право спільної часткової власності на 389/1000 частин квартири спільного заселення, припинити право власності Одеської міської ради на 389/1000 частини квартири, встановити ринкову вартість 389/1000 частин квартири у розмірі 230 000, 00 грн та перерахувати компенсаційну суму з депозитного рахунку Приморського районного суду

м. Одеси на користь Одеської міської ради після набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

24 лютого 2025 року Приморський районний суд м. Одеси ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково.

Припинив право власності Територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради на 389/1000 частку об`єкта нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнав за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 389/1000 частку об`єкта нерухомого майна в рівних частках, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Перерахував Одеській міській раді грошову суму у розмірі 225 580,00 грн в якості відшкодування вартості 389/1000 частки об`єкта нерухомого майна, що сплачена на депозитний рахунок суду відповідно до платіжних інструкцій.

Одеський апеляційний суд постановою від 12 червня 2025 року скасував рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2025 року, ухвалив нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

29 грудня 2025 року адвокат Шишлюк В. Р., діючи в інтересах

ОСОБА_1 , звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, сформованою в системі «Електронний суд», у якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження належить відмовити з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.

У даній справі предметом позову є вимоги про визнання права спільної часткової власності на 389/1000 частин квартири спільного заселення, припинення право власності Одеської міської ради на 389/1000 частини квартири та виплата грошової компенсації за зазначену частину майна у розмірі, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день звернення з касаційною скаргою

(3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права із зазначенням підстав касаційного оскарження є виконанням вимог щодо оформлення касаційної скарги відповідно до статей 389, 392 ЦПК України і не вказує на наявність випадків, вказаних заявником у касаційній скарзі, та фактично підтверджує незгоду особи, яка її подала, з оскаржуваними судовими рішеннями.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про визнання права власності на частину квартири, яка є відумерлою спадщиною з виплатою грошової компенсації за зазначену частину майна за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Шишлюк Вікторія Русланівна, на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов