Ухвала

Іменем України

05 січня 2026 року

м. Київ

справа № 390/541/25

провадження № 61-16515ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Іващенка Ігоря Юрійовича як представника ОСОБА_1 на додаткове рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 27 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_2 , про скасування рішення, державної реєстрації та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати рішення Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 08 грудня 2016 року № 786 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 , загальною площею 0,1577 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, та передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки з кадастровим номером :55:000:0048;

скасувати державну реєстрацію про право приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :55:000:0048, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки з кадастровим номером :55:000:0048, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Кропивницький районний суд Кіровоградської області рішенням від 21 серпня 2025 року позов задовольнив частково. Скасував рішення Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 08 грудня 2016 року № 786 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яким ОСОБА_2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,1577 га, з них: 0,1577 га «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Соколівської сільської ради, Кіровоградського району Кіровоградської області, а також передав у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1577 га «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Соколівської сільської ради, Кіровоградського району Кіровоградської області, кадастровий номер :55:000:0048. Скасував державну реєстрацію на земельну ділянку кадастровий номер :55:000:0048, площею 0,1557 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), 02.01 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225, форма власності приватна, власник ОСОБА_2 . В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

05 вересня 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Пузирь В. О. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 23 000,00 грн.

Кропивницький районний суд Кіровоградської області додатковим рішенням від 18 вересня 2025 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Пузиря В. О. про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнив частково. Стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7 666,66 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Кропивницький апеляційний суд постановою від 27 листопада 2025 року апеляційну скаргу адвоката Іващенка І. Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишив без задоволення, а додаткове рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2025 року - без змін.

29 грудня 2025 року адвокат Іващенко І. Ю. як представник ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткове рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 27 листопада 2025 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі відмовити.

У касаційній скарзі представник заявника зокрема посилається на те, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 та постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, від 12 червня 2023 року у справі № 676/7428/19.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Матеріали касаційної скарги, зміст оскаржуваних судових рішень свідчать про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень чи їх невідповідності висновку, викладеного у постанові Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі.

Судами встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Пузирем В. О. як представником ОСОБА_2 було надано копію ордера на надання правничої допомоги від 18 листопада 2024 року серії ВА № 1096860, копію договору про надання правової правничої допомоги від 03 липня 2024 року № 34-ДІВ з додатками, копію заявки 2-ЦС від 16 квітня 2025 року на надання професійної правничої допомоги на підставі договору від 03 липня 2024 року № 34-ДІВ, копію акта від 09 травня 2025 року № 1-390/541/25 про приймання професійної правничої допомоги на підставі договору від 03 липня 2024 року № 34-ДІВ, копії квитанцій від 13 травня 2025 року № 2.131363539.1 та від 15 серпня 2025 року № 1, виписки з рахунку від 25 травня 2025 року, з яких видно, що ОСОБА_2 сплатила 23 000,00 грн за договором від 03 липня 2024 року № 34-ДІВ, копії актів від 14 серпня 2025 року № 2-390/541/25 та від 22 серпня 2025 року № 3-390/541/25 про приймання професійної правничої допомоги на підставі договору від 03 липня 2024 року № 34-ДІВ, квитанцію № 4398839 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС представника позивача - адвоката Іващенка В. О.

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Іващенком І. Ю. були подані заперечення на клопотання, в яких адвокат просив відмовити представнику відповідача в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц.

Зазначена правова позиціє є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу були предметом правової оцінки у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21, від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22.

Виходячи із загальних засад справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи складність справи, дослідивши надані докази, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про зменшення судових витрат та визначення їх розміру, який підлягає відшкодуванню в розмірі 7 666,66 грн.

Враховуючи, що касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, тоді як Верховний Суд уже викладав висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, тому колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті касаційного провадження у цій справі.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Іващенка Ігоря Юрійовича як представника ОСОБА_1 на додаткове рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 27 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_2 , про скасування рішення, державної реєстрації та визнання права власності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов