Справа № 149/4266/25
УХВАЛА

"05" січня 2026 р. м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Гончарук-Аліфанова О. Ю., отримавши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

29 грудня 2025 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшла вищевказана позовна заява АТ "ТАСКОМБАНК".

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку, що при подачі до суду заяви позивачем було порушено вимоги цивільного процесуального законодавства, що регламентує порядок звернення до суду з позовними заявами, а саме - ст. ст.175-177 ЦПК України.

Так, згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До позову додано платіжну інструкцію банку № від 28 листопада 2025 року, відповідно до якої АТ "ТАСКОМБАНК" сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

У той же час, зі змісту позовної заяви та її вимог встановлено, що предметами спору у даній справі є два окремих кредитних договори: заява-договір № 3778287-017 про надання споживчого кредиту від 06 листопада 2023 року, заборгованість за яким становить 39 046,52 грн та заява-договір № 017/12857694-ССN про надання споживчого кредиту від 30 листопада 2021 року, заборгованість за яким становить 4 307,77 грн.

Згідно положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подачу до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з положеннями п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2011 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

Верховний Суд у справі № 909/243/18, акцентував увагу на відмінностях між поняттями «предмет спору» та «предмет позову». Зокрема, ВС зазначив, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Під позовною вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Об`єднані можуть бути позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 911/414/18, провадження № 12-231гс18).

Також Верховний Суд у своїй постанові від 15.02.2019 у справі №910/11811/18 зауважив, що кожна кредитна операція є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного договору, так і при його виконанні, утворюють окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (кредитні договори, договори забезпечення, тощо).

Отже, вимога про стягнення заборгованості за кожним кредитним договором є самостійною вимогою.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, що утворилась за двома окремими кредитними договорами, укладеними відповідачем, а саме: заява-договір № 3778287-017 про надання споживчого кредиту від 06 листопада 2023 року, заборгованість за яким становить 39 046,52 грн та заява-договір № 017/12857694-ССN про надання споживчого кредиту від 30 листопада 2021 року, заборгованість за яким становить 4 307,77 грн.

Таким чином, позов містить дві вимоги майнового характеру: стягнення кредитної заборгованості за двома окремими договорами, по кожному з яких позивачем нараховано заборгованість окремо та зазначено її складові, такі як заборгованість за основною сумою боргу та заборгованість за відсотками.

Заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою ні підставою виникнення, ні поданими доказами, хоча й стосуються одного відповідача. Вимоги за вказаними кредитними договорами не є похідними від основної позовної вимоги. При цьому при вирішенні спору підлягають встановленню обставини щодо виконання кожного договору у відповідності до умов, визначених у договорах.

Тобто заявлено по суті дві самостійні вимоги майнового характеру по двох окремих самостійних кредитних договорах, об`єднаних позивачем в одному позові, за яким позивачем сплачено судовий збір як за одну вимогу майнового характеру.

Також, можливість пред`явлення кількох окремих позовів є одним з аргументів, який дозволяє стверджувати, що у цій справі має місце не одна вимога, а кілька вимог щодо одного відповідача. Також, якщо б позивач подавав окремі позови про стягнення заборгованості за кожним кредитним договором, то мав би сплатити судовий збір за кожен з них.

Беручи до уваги, що позивачем заявлено дві окремі вимоги майнового характеру, за подачу до суду позову про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами, тому, оскільки позовну заяву подано через систему "Електронний суд" позивачу необхідно було сплатити 4 844,80 грн судового збору, тобто за кожну вимогу по 2 422,40 грн.

Таким чином, АТ "ТАСКОМБАНК" необхідно доплатити 2 422,40 грн. судового збору за наступними реквізитами:(реквізити сплати судового збору: Отримувач коштів ГУК у Він.обл./м.Хмільник/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37979858; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0002858; Код класифікації доходів бюджету 22030101), а докази оплати - надати суду.

З огляду на наведене, суд залишає позовну заяву АТ "ТАСКОМБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України, без руху та надає позивачу строк до 16 січня 2026 року, але не більше 10 днів з моменту отримання ухвали, на усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без руху з наданням позивачам строку для усунення недоліків до 16 січня 2026 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: