Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/640/24
Провадження №: 2/332/43/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2026 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі - Петракей Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Сімонець Євгенії Олександрівни до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Ляшенко Олени Степанівни до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - факт окремого проживання подружжя, у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та визнання об`єкта рухомого майна особистою власністю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Сімонець Євгенії Олександрівни звернулась до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Мотивувала позовні вимоги тим, що 06.09.2019 між сторонами був укладений шлюб. Від шлюби сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на дату подання позовної заяви в провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа №332/120/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. 18.05.2023, під час перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя сторонами у спільну сумісну власність подружжя було придбано автомобіль марки MAZDA, модель 3, 2006 р.в., VIN НОМЕР_1 . 06.01.2024 представником позивача був скерований адвокатський запит до Територіального сервісного центру МВС 2341 щодо надання інформації про наявність у власності ОСОБА_2 вказаного транспортного засобу. Із відповідді на адвокатський запит вбачається, що 05.01.2024 відповідач здійснив відчуження спільного автомобіля на користь третьої особи. ОСОБА_1 не надавала відповідачеві згоду на відчуження автомобіля, вважає, що відповідач здійснив його відчуження з метою уникнути поділу майна подружжя. Враховуючи те, що спірний автомобіль був відчужений відповідачем без її згоди, остання має право на компенсацію частини вартості спірно автомобіля. Відповідно до звіту з оцінки майна від 19.01.2024, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Всеукраїнська експертна група», ринкова вартість автомобіля марки MAZDA, модель 3, 2006 р.в., VIN НОМЕР_1 становить 210412,00 грн.

На підставі викладеного просить суд в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з відповідача на свою користь компенсацію вартості частини спірного автомобіля в сумі 105206,00 грн. та судові витрати.

Одночасно із позовною заявою надійшло клопотання про витребування доказів, яким просить витребувати у Територіального сервісного центру МВС №2341 ( 69006, м. Запоріжжя, вул. Парковий бульвар, 12) інформацію щодо підстав відчуження та перереєстрації 05.01.2024 транспортного засобу MAZDA, модель 3, 2006 року випуску, VSN НОМЕР_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на іншого власника та копій документів, на підставі яких відбулось відчуження та перереєстрація транспортного засобу, у зв`язку з тим, що 06.01.2024 представником позивача був скерований адвокатський запит до Територіального сервісного центру МВС №2341 щодо надання інформації про наявність у власності ОСОБА_2 транспортного засобу марки MAZDA, модель 3, 2006 року випуску, VSN НОМЕР_1 , а також належні чином засвідчені копії документів, на підставі яких було здійснено реєстраційні дії із транспортним засобом.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2024 по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

04.03.2024 від представника відповідача - адвоката Ляшенко О.С. надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - факт окремого проживання подружжя, у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та визнання об`єкта рухомого майна особистою власністю.

Позов обґрунтований тим, що з квітня 2022 року шлюбні відносини сторін припинились, сторони не проживають разом, не ведуть спільне господарство та не мають спільного бюджету. ОСОБА_3 відомо, що у Німеччині ОСОБА_1 проживає з іншим чоловіком. 10.04.2023 ОСОБА_1 вже подавала до Заводського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву про розірвання шлюбу, яку, за її заявою, залишено без розгляду.

Із наданої ОСОБА_1 письмової відповіді Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (Філія ГСЦ МВС) Територіального сервісного центру МВС №2341 (ТСЦ МВС №2341) від 16.01.2024 року №31/29-2341-8Аз встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, мені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ІПН НОМЕР_2 належали транспорті засоби:

1.Автомобіль марки 3A3-DAEWOOLANOS, рік випуску - 2002, дата державної реєстрації за особою - 20.05.2020 року, об`єм двигуна (см-3) -1498, потужність двигуна (кВт) - відсутня інформація, ідентифікаційний номер (VIN) № НОМЕР_3 , дата перереєстрації на іншого власника - 01.06.2023.

2.Автомобіль марки MAZDA, модель 3, 2006 рік випуску, дата державної реєстрації за особою -18.05.2023 року, об`єм двигуна (см-3)- 1598, потужність двигуна (см-№) відсутня інформація, ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_1, дата перереєстрації на іншого власника - 05.01.2024 року.

Отже, сама ж позивач надає докази того, що в період сумісного проживання ми мали у спільній власності автомобіль марки 3A3-DAEWOOLANOS, рік випуску - 2002, який придбали 20.05.2020 року під час шлюбу, за час шлюбних відносин. Після повідомлення ОСОБА_1 про намір розірвати наш шлюб офіційно вище вказаний автомобіль було продано за згодою ОСОБА_1 та перереєстровано на іншого власника - 01.06.2023. Вартість зазначеного автомобіля становила 74 000,00 грн., що підтверджується договором комісії №7259/23/004745 від 30.05.2023.

Оскільки ОСОБА_1 на той час, а саме з квітня 2022 року, із нашою дитиною проживала та проживає в Німеччині, за адресою: АДРЕСА_1 , на її банківську картку, за її згодою впродовж червня 2023 року мною було здійснено платежі на загальну суму 45 500,00 грн., що включають в себе компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки 3A3-DAEWOOLANOS у розмірі 37 000 грн. та грошові кошти на утримання нашої дитини у розмірі 8 500,00 грн.

Таким чином, поділ нашого з ОСОБА_1 спільного сумісного майна як подружжя: автомобіль марки 3A3-DAEWOOLANOS, рік випуску - 2002, який ми придбали 20.05.2020, відбувся у добровільному порядку. Про вказані обставини ОСОБА_1 достовірно відомо.

ОСОБА_1 не приймала будь-якої участі у придбанні мною автомобіля MAZDA, модель 3, 2006 року випуску, будь-яких грошових коштів мені не перераховувала, а навпаки отримувала кошти від мене на утримання нашої дитини. ОСОБА_1 з квітня 2022 року проживає у Німеччині, не працює, не має офіційного доходу, крім соціальної допомоги від держави Німеччини.

Автомобіль марки MAZDA, модель 3, 2006 рік випуску мною придбано за належні мені особисто грошові кошти, отримані від продажу автомобіля марки ЗАЗ- DAEWOOLANOS в розмірі 1/2 частини його вартості, що становила 37 000,00 грн., оскільки вказані кошти сплачувались пізніше укладення договору купівлі-продажу та подаровані моїми батьками: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Таким чином, у зв`язку із придбанням мною автомобіля марки MAZDA, модель З, 2006 рік випуску за особисті кошти, за час нашого із ОСОБА_1 окремого проживання та фактичного припинення шлюбних відносин, автомобіль марки MAZDA, модель 3, 2006 рік випуску придбано мною у особисту приватну власність.

Також зазначено, що у зв`язку із продажем мною автомобіля марки MAZDA, модель 3, 2006 рік випуску було проведено огляд технічного стану, за наслідками якого актом огляду реалізованого транспортного засобу від 03 січня 2024 року визначена його вартість, яка склала 134 959, 00 грн.

На підставі викладеного, просить суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Встановити факт окремого проживання з квітня 2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у зв`язку із припиненням шлюбних відносин. Визнати право ОСОБА_2 особистої приватної власності на автомобіль MAZDA, модель 3, 2006 рік випуску, ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_1 , який був проданий ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №6413/24/000021 від 03 січня 2024 року.

09.07.2024 від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що зустрічний позов є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на те, що ОСОБА_2 не було доведено факту припинення шлюбних відносин подружжя, з огляду на те, що вона разом з дитиною за ініціативою чоловіка задля без пеки їх спільної дитини виїхала за кордон. В свою чергу, сторони продовжували шлюбні відносини, не дивлячись на те, що між ними виникали часто сварки, наявність яких не може свідчити про припинення шлюбних відносин. ОСОБА_1 дійсно у квітні 2023 року зверталась до суду із позовом про розірвання шлюбу, але, як свідчить заява її представника, вказану позовну заяву було залишено без розгляду у зв`язку з примиренням сторін. Даний факт підтверджується переписками між ОСОБА_1 та її представником та подругою в месенджері Telegram. Також, ОСОБА_1 разом із сином поверталася до України для налагодження стосунків із ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_2 до листопада 2022 року проживав у будинку батьків ОСОБА_1 , що спростовує позицію ОСОБА_2 про припинення шлюбних відносин з квітня 2022 року.

Щодо визнання майна особистою власністю ОСОБА_2 спірного автомобіля зазначено, що посилання останнього на те, що він відшкодував кошти за частину вартості автомобіля марки ЗАЗ- DAEWOOLANOS, рік випуску - 2002, шляхом перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1 не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, а саме: виписка по картці або фіскальні чеки із відповідним призначенням платежу. Крім того, у зазначений період сторони примирились та мали намір зберегти сім`ю. Зазначені кошти були перераховані ОСОБА_2 за проханням ОСОБА_1 конвертувати належні їй 1100 Євро на її українську картку для придбання туристичного туру для дитини та ОСОБА_1 . Посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 не приймала жодною участі у придбані спірного автомобіля, адже проживає у Німеччині, не спростовує презумпцію права спільної сумісної власності подружжя. Щодо посилання ОСОБА_2 на те, що він придбав спірний автомобіль за кошти, отримані від продажу частини вартості автомобіля ЗАЗ- DAEWOOLANOS, рік випуску - 2002, а також за кошти, які йому подарували батьки не відповідає дійсності, оскільки матеріали справи не містять копії договору дарування валютних цінностей, укладеного між ОСОБА_2 та його батьками, оскільки сума коштів, яку нібито батьки йому подарували батьки, з урахуванням ч. 5 ст. 719 ЦК України, повинна бути укладена письмово та підлягала нотаріальному посвідченню.

На підставі зазначеного, просить суд відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2024 клопотання представника позивача - адвоката Сімонець Євгенії Олександрівни про витребування доказів - задоволено.

Витребувано у Територіального сервісного центру МВС №2341 ( 69006, м. Запоріжжя, вул. Парковий бульвар, 12) інформацію щодо підстав відчуження та перереєстрації 05.01.2024 транспортного засобу MAZDA, модель 3, 2006 року випуску, VSN НОМЕР_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на іншого власника та копій документів, на підставі яких відбулось відчуження та перереєстрація транспортного засобу.

Прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Ляшенко Олени Степанівни до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - факт окремого проживання подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та визнання об`єкта рухомого майна особистою власністю.

Перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

05.02.2025 від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про витребування від компетентних органів ФРН відомостей та документів.

12.02.2025 від представника ОСОБА_1 надійшла заява про залишення клопотання представника ОСОБА_2 від 05.02.2025 без задоволення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2025 клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Ляшенко О.С. про судове доручення - залишено без розгляду.

02.04.2025, на виконання ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2024 від Територіального сервісного центру МВС №2341 надійшли витребувані документи.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.04.2025 підготовче провадження - закрито та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка за первісним позовом та її представник в судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Сімонець Євгенії Олександрівни до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя підтримали та просили суд її задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві, у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Ляшенко Олени Степанівни до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - факт окремого проживання подружжя, у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та визнання об`єкта рухомого майна особистою власністю - відмовити у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Сімонець Євгенії Олександрівни до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя не визнали та просили суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Ляшенко Олени Степанівни до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - факт окремого проживання подружжя, у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та визнання об`єкта рухомого майна особистою власністю просили суд задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що ОСОБА_1 є його онукою. Через деякий час після одруження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом з дитиною проживали разом у будинку матері ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 . Після початку війни, у квітні 2022 ОСОБА_7 разом з сином та матір`ю виїхала за кордон. Її чоловік ОСОБА_8 проживав у цьому будинку до початку холодів ( жовтень-листопад ) 2022 року, оскільки відмовився від плати за опалення. ОСОБА_7 разом з сином приїжджали у 2023 році до Києва, де відпочивали разом з ОСОБА_8 , а потім до Запоріжжя. ОСОБА_7 з ОСОБА_8 були як сім`я. Вони приїжджали до нас у гості разом, ми жарили шашлики. Ані ОСОБА_8 , ані ОСОБА_7 не казали про розірвання шлюбу. Щодо їх спільно набутого майна зазначив, що спочатку у них був Ланос , а потім ОСОБА_8 купив інший автомобіль.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що знає сім`ю ОСОБА_11 , вони були сусідами. ОСОБА_7 переїхала жити разом з ОСОБА_8 до будинку матері за адресою: АДРЕСА_2 у 2020 році. Після початку війни, у квітні 2022 року ОСОБА_7 разом з сином виїхала за кордон. ОСОБА_8 проживав у будинку до листопада 2022 року, виїхав з будинку, оскільки було дорого платити за його опалення. Про причини розлучення вона не знає, але їй відомо, що останні розлучилися рік назад. Також зазначила, що ОСОБА_7 приїжджала разом з сином на чоловіком ОСОБА_8 літом 2023 року до дому. Про розлучення вона нічого не розповідала, казала що вони разом з ОСОБА_8 відпочивали у Києві. За які кошти був куплений автомобіль Мазда вона не знає. Конфліктів вона не бачила, але їй казав ОСОБА_8 , що йому не віддавали колеса від Ланоса .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що ОСОБА_7 є донькою її знайомої ОСОБА_14 . Вона є сусідкою. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 переїхала жити до матері за адресою: АДРЕСА_2 у 2020 році. ОСОБА_7 разом з матір`ю та дитиною у квітні 2022 року виїхали за кордон. Влітку, липні 2023 року, ОСОБА_7 разом з сином приїжджала до м. Запоріжжя. Вони разом з ОСОБА_8 приїжджали в цей будинок.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що вона є матір`ю ОСОБА_2 . У 2022 році ОСОБА_7 з сином виїхали за кордон. ОСОБА_8 восени 2022 року казав їй, що вони з ОСОБА_7 розлучаються. Хто був ініціатором розлучення не знає. Щодо спільно набутого ними майна зазначила, що вони разом купували лише Ланос . ОСОБА_8 сказав, що буде продавати його, а кошти від його продажу ділити пополам з ОСОБА_7 . Ланос продав у лютому 2023 року, з його слів ОСОБА_7 дала згоду на його продаж, продав за 1800 доларів. Половину його вартості надіслав ОСОБА_7 на банківську картку. ОСОБА_7 не повідомляла її про отримання коштів від сина, це вона знає зі слів ОСОБА_8 . У 2023 році ОСОБА_7 разом з сином приїжджала в Україну, для того, щоб ОСОБА_8 побачив дитину, ми з батьком ОСОБА_8 з ними бачилися, фотографувалися, спілкувалися заради онука. Щодо їх відпочинку у м. Києві не нічого пояснити не може. На інший автомобіль Мазду , який був придбаний сином, вони з батьком особисто подарували 4000 доларів, виходячи з ринкової вартості автомобіля. Зазначені кошти передавали синові у присутності свідків: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Нотаріально дарування зазначених коштів не оформлювали. ОСОБА_8 їй сказав, що на початку 2023 року вони з ОСОБА_7 розлучились.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що він є батьком ОСОБА_2 . У квітні 2022 році ОСОБА_7 з сином виїхали за кордон, син проживав у будинку матері ОСОБА_7 до листопада 2022 року. Після від`їзду ОСОБА_7 з ОСОБА_8 стали менше спілкуватися. Під час перебування у шлюбі, вони купили Ланос , який потім ОСОБА_8 продав та поділив отримані за його продаж кошти пополам. Він особисто не бачив, щоб ОСОБА_8 відправляв ОСОБА_7 кошти за Ланос . В травні 2023 року вони разом з дружиною дали синові спільні кошти, їх збереження, у розмірі 4000 доларів для придбання іншого автомобіля у присутності свідків, які бачили їх передачу. У 2023 році ОСОБА_7 разом з сином та ОСОБА_8 приїжджали до них у гості. Вони були як родина, офіційно не були розлучені. Наразі автомобіль Мазда проданий ОСОБА_8 його сестрі, їх донці.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснив, що він є другом ОСОБА_8 та хресним батьком його сина. Йому відомо, що ОСОБА_7 із сином виїхала на початку війни до Німеччини. Виїжджала остання за спільні кошти подружжя. ОСОБА_8 проживав у будинку матері ОСОБА_7 до листопада 2022 рок. Під час перебування у шлюбі вони купили Ланос . Мазду ОСОБА_8 придбав, коли ОСОБА_7 була у Німеччині за 4800 доларів США, які були передані у травні 2023 року його батьками, частина була у доларах США, а інша у гривнях. Він особисто бачив, як матір ОСОБА_8 винесла гроші, ОСОБА_8 їх рахував. Зі слів ОСОБА_8 я знаю, що сума була 4800 доларів США . Частину коштів у гривнях ОСОБА_8 поміняв на долари США у обміннику. Чи давала згоду ОСОБА_7 на продаж Ланоса не знає. У день передачі батьками ОСОБА_8 коштів, останній не купив автомобіль, оскільки він йому не сподобався, через декілька днів він купив інший. Свідок не спілкувався з ОСОБА_7 . Йому відомо, що у ОСОБА_8 з нею були погані стосунки. Також йому відомо, що ОСОБА_7 приїжджала в Україну на день народження сина ОСОБА_18 . Він знає, що якісь кошти ОСОБА_8 надсилав ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положенням ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд, вислухавши пояснення сторін спору та їх представників, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, встановив, що06.09.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_19 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10.09.2019, серія НОМЕР_4 ( а.с. 10 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23.07.2020, серія НОМЕР_5 ( а.с. 11).

Сторонами не заперечується, що з квітня 2022 ОСОБА_1 разом з сином - ОСОБА_3 , у зв`язку зі збройною агресією рф проти України, виїхала до Німеччини, де наразі і проживає.

10.04.2023 ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Сімонець Є.О.звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження по справі з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 06.06.2023.

З роздруківки переписки ОСОБА_1 та адвоката Сімонець Є.О. від 20.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє адвоката про те, що вони з чоловіком вирішили зберегти сім`ю, і що їй потрібно зробити для того, щоб не було розлучення, на що адвокат відповіла, що подасть відповідну заяву до суду про залишення позовної заяви про розірвання шлюбу без розгляду у зв`язку з примиренням ( а.с. 83 т. 1).

23.05.2023 від представника позивача - адвоката Сімонець Є.О. надійшла заява про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу без розгляду, у зв`язку з примиренням сторін.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишено без розгляду.

З роздруківки переписки ОСОБА_1 та абонента під іменем «ОСОБА_20» у месенджері «Telegram» від 04.07.2023 вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє останній про те, що сім`я нарешті разом та те, що ОСОБА_8 дуже скучив за ними ( а.с. 85 т. 1).

У період з 29.06.2023 до 13.07.2023 ОСОБА_1 разом з сином - ОСОБА_3 та чоловіком ОСОБА_2 перебувала в Україні, що підтверджується проїзними документами, фотознімками та не заперечується сторонами ( а.с. 86-89 т. 1).

08.01.2024 ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Сімонець Є.О.звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2024, справа №332/120/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано. Рішення набуло законної сили 11.05.2024.

Сторони під час перебування у шлюбі придбали автомобіль марки 3A3-DAEWOOLANOS, рік випуску - 2002, дата державної реєстрації за особою - 20.05.2020 року, об`єм двигуна (см-3) -1498, потужність двигуна (кВт) - відсутня інформація, ідентифікаційний номер (VIN) № НОМЕР_3 , дата перереєстрації на іншого власника - 01.06.2023 та автомобіль марки MAZDA, модель 3, 2006 рік випуску, дата державної реєстрації за особою -18.05.2023 року, об`єм двигуна (см-3)- 1598, потужність двигуна (см-№) відсутня інформація, ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_1, дата перереєстрації на іншого власника - 05.01.2024 року, що підтверджується Договором купівлі-продажу транспортного засобу від 03.01.2024 №6413/24/000021 та Договором комісії від 30.05.2023 №7259/004745 ( ас. 51, 195 т. 1).

Позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 не заперечується , що автомобіль марки 3A3-DAEWOOLANOS, рік випуску - 2002, дата державної реєстрації за особою - 20.05.2020 року був відчужений 01.06.2023 за її згодою для придбання іншого більш нового автомобіля.

Автомобіль марки MAZDA, модель 3, 2006 рік випуску був проданий 03.01.2024, що підтверджується Договором купівлі-продажу транспортного засобу від 03.01.2024 №6413/24/000021 ( а.с. 195 т. 1).

Згода на відчуження транспортного засобу марки MAZDA, модель 3, 2006 рік випуску ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутня, в судовому засіданні позивач за первісним позовом зазначила, що транспортний засіб було відчужено без її згоди.

Згідно роздруківки коштів по картці ОСОБА_2 від 15.02.2024 АТ «Універсал Банк» за період з 05.07.2022 по 12.11.2023 на картку НОМЕР_6 було перераховано коштів на загальну суму 91888,00 грн.( а.с. 54-55 т. 1).

Згідно Звіту з оцінки майна ТОВ «Всеукраїнська експертна група» від 19.01.2024 ринкова вартість об`єкта оцінки MAZDA, модель 3, 2006 рік випуску, ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_1, колір фіолетовий становить 210412.00 грн. ( а.с. 17-28 т. 1).

Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги.

Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно з частиною другою статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

На майно, набуте дружиною, чоловіком у період шлюбу, але за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, поширюється презумпція права спільної сумісної власності подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (правова позиція Верховного Суду в постанові від 05 серпня 2020 року в справі №682/2493/16-ц).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає, що відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 презумпцію спільності права власності подружжя на спірне майно, а саме: автомобіль марки MAZDA, модель 3, 2006 рік випуску, не спростовано з наступних підстав.

Посилання відповідача за первісною позовною заявою та позивача за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 про те, що автомобіль марки MAZDA, модель 3, 2006 рік випуску придбано за належні йому особисто грошові кошти, отримані від продажу автомобіля марки ЗАЗ- DAEWOOLANOS в розмірі 1/2 частини його вартості, що становила 37 000,00 грн., оскільки вказані кошти сплачувались пізніше укладення договору купівлі-продажу та подаровані його батьками за час його із ОСОБА_1 окремого проживання та фактичного припинення шлюбних відносин, у особисту приватну власність не знайшли свого підтвердження з наступних підстав.

Сторонами не заперечується той факт, що за спільним рішенням з ОСОБА_2 з квітня 2022 ОСОБА_1 разом з сином - ОСОБА_3 , у зв`язку зі збройною агресією рф проти України, виїхала до Німеччини, де наразі і проживає.

10.04.2023 ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Сімонець Є.О.звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження по справі з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 06.06.2023.

З роздруківки переписки ОСОБА_1 та адвоката Сімонець Є.О. від 20.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє адвоката про те, що вони з чоловіком вирішили зберегти сім`ю, і що їй потрібно зробити для того, щоб не було розлучення, на що адвокат відповіла, що подасть відповідну заяву до суду про залишення позовної заяви про розірвання шлюбу без розгляду у зв`язку з примиренням ( а.с. 83 т. 1).

23.05.2023 від представника позивача - адвоката Сімонець Є.О. надійшла заява про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу без розгляду, у зв`язку з примиренням сторін.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишено без розгляду.

З роздруківки переписки ОСОБА_1 та абонента під іменем «ОСОБА_20» у месенджері «Telegram» від 04.07.2023 вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє останній про те, що сім`я нарешті разом та те, що ОСОБА_8 дуже скучив за ними ( а.с. 85 т. 1).

У період з 29.06.2023 до 13.07.2023 ОСОБА_1 разом з сином - ОСОБА_3 та чоловіком ОСОБА_2 перебувала в Україні, що підтверджується проїзними документами, фотознімками та не заперечується сторонами ( а.с. 86-89 т. 1).

Суд критично ставиться до свідчення батьків відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічною позовною заяво - ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 про передачу синові коштів у розмірі 4000 доларів США на придбання автомобілю марки MAZDA через усний характер показань без письмових підтверджень ( розписок, банківських виписок, тощо) та їх зацікавленість, як близьких родичів, які можуть давати свідчення на користь свого сина.

Також суд оцінює критично і покази свідка ОСОБА_17 , враховуючи тривалу його дружбу з ОСОБА_2 , оскільки покази даного свідка суперечать показам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме, щодо передачі ОСОБА_2 його батьками коштів на придбання автомобіля , за його свідченнями ОСОБА_4 передала синові кошти у розмірі 4800 доларів США, частина з яких була у доларах США, а частина у гривні, що відрізняється від пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про передачу синові 4000 доларів США.

Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_2 , що автомобіль марки MAZDA був придбаний, у тому числі, і за кошти, отримані від продажу автомобіля марки 3A3-DAEWOOLANOS у розмірі частини, оскільки вказані кошти сплачувались пізніше укладення договору купівлі-продажу автомобіля марки MAZDA з огляду на те, що доказів передання теперішньому власнику відчуженого автомобіля марки MAZDA пізніше укладання Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 03.01.2024 №6413/24/000021 суду не надано.

Також, не підтверджено і той факт, що впродовж червня 2023 року ОСОБА_2 було здійснено ОСОБА_1 платежі , які включають в себе компенсацію вартості частини автомобіля марки 3A3-DAEWOOLANOS у розмірі 37 000 грн., оскільки у матеріалах справи відсутні фіскальні чеки, або виписки по рахунку з відповідним призначенням платежу.

Натомість у матеріалах справи міститься аудіозапис телефонної розмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 05.01.2024, в якому, зокрема, ОСОБА_2 зазначає, що він віддасть ОСОБА_1 половину вартості від продажу автомобіля DAEWOOLANOS безпосередньо, коли побачить дитину ( 54 с. розмови) ( а.с. 89 т. 1), що спростовує доводи ОСОБА_2 про компенсацію ОСОБА_1 частини автомобіля марки 3A3-DAEWOOLANOS у розмірі 37 000 грн. в продовж червня 2023 року.

Факт того, що зазначені кошти були перераховані ОСОБА_2 за проханням ОСОБА_1 конвертувати належні їй 1100 Євро на українську картку для придбання туристичного туру для неї з дитиною також не підтверджено документально.

Крім того, між подружжям не встановлювався режим окремого проживання, передбачений ст. 119 Сімейного кодексу України, а тому, щодо спірного майна, в даному випадку автомобіля марки MAZDA, модель 3, 2006 року випуску, VІN НОМЕР_1 , не виникли правові наслідки встановлення режиму окремого проживання, передбаченні ст. 120 Сімейного кодексу України.

08.01.2024 ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Сімонець Є.О.звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2024, справа №332/120/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано. Рішення набуло законної сили 11.05.2024.

Отже, саме 11.05.2024, тобто дати набрання законної сили судового рішення у справі № 332/120/24, шлюб між сторонами припинено.

На підставі викладеного, доводи відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 про те, що автомобіль марки MAZDA, модель 3, 2006 року випуску, VІN НОМЕР_1 придбано за належні йому особисто грошові кошти у період окремого проживання та фактичного припинення шлюбних з ОСОБА_1 не підтверджено належними доказами, у зв`язку з чим, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання з квітня 2022 року по 29.02.2024 подружжя , у зв`язку із припиненням шлюбних відносин та визнання права особистої власності на автомобіль MAZDA, модель 3, 2006 року випуску, НОМЕР_8, який був проданий на підставі Договору купівлі-продажу №6413/24/000021 від 03.01.2024 задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено уст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.1 та ч.2ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України.

Статтею 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Згідно роз`яснень даних в п.п. 23, 30 Постанови пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК.

За змістом статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо під час вирішення спору про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, для укладення одним із подружжя договору щодо відчуження автомобіля згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частин першої та третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ці приписи регулюють право співвласника отримати матеріальну компенсацію у разі неможливості надання йому у володіння та користування його частини спільного майна в натурі, а не у разі припинення права на частку у праві спільної часткової власності.

Натомість, відповідно до приписів частин першої - третьої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Частиною другою статті 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦПК України). Наведене узгоджується із правовими висновками, зробленим Верховним Судом України у постанові № 623/5351/ 15-ц від 15.05.2019 року та № 193/1008/16-ц від 27.09.2018 року.

У висновку ВП ВС у справі № 125/2157/19 від 22.09.2022, ВП ВС послалася на постанову Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у пунктах 22, 30 якої вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один з них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За наведених обставин, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя компенсацію ринкової вартості частини автомобіля MAZDA, модель 3, 2006 року випуску, VSN НОМЕР_1 у сумі 105206,00 грн., у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 УПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

25.11.2025 від представника позивача за первісним позовом - адвоката Сімонець Є.О. надійшла заява, відповідно до якої Позивачем буде наданий детальний розрахунок та докази понесення витрат, пов`язаних з розглядом справи у строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного з відповідача за первісним позовом належить стягнути на користь позивача за первісним позовом сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 60, 65, 70, 71 СК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Сімонець Євгенії Олександрівни до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 компенсацію вартості частини автомобіля марки MAZDA, модель 3, 2006 року випуску, VІN НОМЕР_1 в сумі 105206 ( сто п`ять тисяч двісті шість) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 ( одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Ляшенко Олени Степанівни до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - факт окремого проживання подружжя, у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та визнання об`єкта рухомого майна особистою власністю - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 07.01.2026.

Суддя Н.В. Марченко