Провадження №4-с/369/34/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2026 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді- Пінкевич Н.С.,

при секретарі судових засідань Осіпова В.І.,

за участю

представника скаржника Мачульний О.І.,

представника заінтересованої особи Жорова Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний виконавець виконавчого округу Київської області Протченко Богдана Орестівна, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Брест-Литовське» на дії приватного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року представник скаржника звернувся до суду з вказаною скаргою. Свої вимоги представник скаржника мотивував тим, що 06.04.2023 Києво-Святошинським районним судом Київської області ухвалено рішення по справі за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Брест-Литовське» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по членським та цільовим внескам.

20.02.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Протченко Богданою Орестівною відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Брест-Литовське» заборгованості.

06.06.2024 представником боржника на електрону пошту приватного виконавця Протченко Б.О. було направлено заяву про зняття арешту з пенсійного рахунку боржникка.

24.07.2024 на електрону адресу представника боржника надійшов лист приватного виконавця у якому зазначено про відсутність правових підстав для задоволення заяви в частині скасування постанови про накладання арешту.

Враховуючи викладене, просить суд: визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Протченко Богдани Орестівни щодо накладання арешту на пенсійний рахунок ОСОБА_1 та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 20.02.2024 у ВП № 74219234; визнати неправомірним дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Протченко Богдани Орестівни щодо звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01.03.2024 у ВП № 74219234 та стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Протченко Богдани Орестівни судові витрати.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

04.11.2024 року від представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Брест-Литовське» надійшло заперечення на скаргу. Зазначає, що матеріали виконавчого провадження не містять інформації ані від боржника, ані від банків щодо статусу коштів і рахунків, відкритих на ім`я боржника, зокрема, щодо рахунків із спеціальним режимом використання. Вважає, що приватний виконавець приймаючи постанову про арешт коштів боржника від 20.02.2014 визначила порядок виконання зазначеної постанови, із застереженням щодо неможливості накладання арешту на рахунки та/або кошти, звернення стягнення на які заборонено законом. Враховуючи викладене просить залишити без задоволення скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця.

Від представника приватного виконавця надійшли заперечення проти скарги. Зазначає, що скаржником пропущено строк для оскарження постанови про арешт коштів боржника. Крім того, зазначає, що постанова про арешт коштів винесена приватним виконавцем у відповідності до вимог та в строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження». Просить залишити скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник скаржника просив задовольнити скаргу.

В судовому засіданні представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Брест-Литовське» просив відмовити в задоволені скарги.

Представник приватного виконавця у судове засідання не з`явився.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явилися всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дана ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону № 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3) у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII).

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) (пункти 7.14, 7.15 постанови).

При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Правові висновки аналогічного змісту викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20.

Судом встановлено, що 20.02.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Протченко Богданою Орестівною відкрито виконавче провадження №74219234 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Брест-Литовське» заборгованості за внесками на відшкодування заборгованість за внесками на відшкодування витрат на управління будинком за період з січня 2020 року до 31.07.2022 у розмірі 19726, 88 грн., втрати від інфляції за період з 21.08.2021 до 31.07.2022 в розмірі 4 423, 60 грн. та 3 % річних за період з 21.08.2021 до 31.07.2022 в розмірі 559, 38 грн., всього 24 709,86 грн; про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Брест-Литовське» заборгованість за електроенергію, яка виникла з січня 2019 року до 31.07.2022 в розмірі 18103 ,68 грн., втрати від інфляції за період з 21.08.2021 до 31.07.2022 в розмірі 4 059,66 грн. та 3 % річних за період з 21.08.2021 до 31.07.2022 в розмірі 513,36 копійок, всього 22676,70 грн; про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Брест-Литовське» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1637,46 грн.

Також 20.02.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Протченко Богданою Орестівною було винесено постанову про арешт коштів боржника., якою накладено арешт на грошові кошти/електроні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

01.03.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Протченко Богданою Орестівною винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

06.06.2024 представником боржника на електрону пошту приватного виконавця Протченко Б.О. було направлено заяву про зняття арешту з пенсійного рахунку боржника. До заяви було додано довідку АТ «Ощадбанк» про те, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито пенсійний картковий рахунок № НОМЕР_1 для зарахування пенсії.

24.07.2024 на електрону адресу представника боржника надійшов лист приватного виконавця у якому зазначено про відсутність правових підстав для задоволення заяви в частині скасування постанови про накладання арешту.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У статті 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Згідно зі статтею 68 Закону № 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

За змістом пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 вказаного закону.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (пункти 7.14, 7.15), а також підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20.

Крім того, у пунктах 74-77 постанови від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку з накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника - фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою, пенсією боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З постанови державного виконавця від 20.02.2024 року про арешт коштів боржника вбачається, що виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів що містяться на рахунках, накладення арешту на які заборонено законом.

Представником скаржника було направлено до приватного виконавця заяву про зняття арешту з пенсійного рахунку разом з довідкою АТ «Ощадбанк» про те, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито пенсійний картковий рахунок для зарахування пенсії, але приватний виконавець відмовив у знятті арешту. Доказів того, що даний рахунок використовується за іншим призначенням матеріали скарги не містять та заінтересованими особами не подано.

Тобто боржником надані підтверджуючі документи про те, що арешт накладено на кошти, які є його пенсією, що розміщені на рахунку, призначеному для зарахування пенсійних виплат, однак вказаний виконавець в порушення пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII арешту з грошових коштів не зняв, на думку суду, зазначені обставини свідчать про неправомірну бездіяльність приватного виконавця, внаслідок якої порушуються права заявника на отримання пенсії.

Посилання на те, що банківська установа не повідомляла приватного виконавця про наявність заборон чи перешкод у накладенні відповідного арешту, не спростовують передбаченого пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язку виконавця скасувати арешт після отримання ним, зокрема і від боржника, документального підтвердження, що відповідний рахунок має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Твердження про те, що представник боржника під час звернення до приватного виконавця із заявою про зняття арешту з грошових коштів не надав належних і достатніх доказів на підтвердження того, що рахунок має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, є необґрунтованими і спростовуються змістом поданої заяви, до якої заявник долучив копії довідки щодо призначення зазначеного рахунку та виписки по картковому рахунку в банківській установі відповідно до яких приватним виконавцем було накладено арешт на кошти боржника, що знаходяться на банківському рахунку, призначеному для отримання пенсії.

Під час розгляду справи судом не було встановлено, що на рахунку боржника були наявні грошові кошти, які не є його заробітною платою, пенсією чи іншими соціальними виплатами.

Подібних висновків дійшов і Верховний Суд, про що зазначив у постановах від 19 квітня 2023 року у справі № 466/2722/20 та від 03 липня 2024 року у справі № 753/9629/23.

Водночас суд враховує, що розроблена законодавцем правова концепція запобіганню порушення прав боржника стосовно володіння, користування та розпоряджання грошовими коштами, на які розповсюджується встановлене законодавством обмеження щодо накладення арешту в межах виконавчого провадження, визначає, що на момент вжиття такого заходу з метою ефективного виконання судового рішення виконавець не володіє інформацією про стан рахунку боржника, на який накладається арешт.

Саме банк повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх обліковування на рахунку, на кошти на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

У разі, якщо банк не повідомив приватного виконавця, що рахунок, на якому знаходяться кошти боржника, є рахунком зі спеціальним режимом використання, то дії виконавця щодо накладення арешту на кошти на цьому банківському рахунку та їх подальше списання не можна вважати протиправними.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2024 року у справі № 338/1125/23.

Крім того, з метою недопущення безповоротного втручання у право боржника на володіння, користування та розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на банківських рахунках зі спеціальним режимом, які в силу вимог закону підпадають під обмеження щодо можливості накладення арешту на них, законодавець не обмежив боржника у праві надати державному виконавця докази на підтвердження спеціального режиму банківського рахунку, на який накладено арешт.

Під бездіяльністю розуміється певна форма поведінки, у даному випадку - приватного виконавця, пов`язана з невиконанням дій, які він був зобов`язаний вчинити в силу покладених на нього обов`язків та згідно з чинним законодавством України. Ухилення виконавця від вчинення відповідних дій, які він зобов`язаний вчинити у цьому випадку, є бездіяльністю, а її протиправність може мати місце лише у тому випадку, якщо внаслідок неї порушуються права, інтереси чи свободи інших осіб.

Встановлено, що заявник повідомив приватного виконавця про спеціальний режим банківського рахунку, на який йому нараховуються пенсія, надавши належні і достатні докази на підтвердження цих обставин, однак заява боржника про зняття арешту з його коштів на цьому банківському (картковому) рахунку розглянута не була приватним виконавцем у встановлений законом строк і не задоволена після отримання заяви боржника, що свідчить саме про неправомірну бездіяльність виконавця.

Отже, відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню щодо визнання протиправною дії/бездіяльності виконавця в частині не зняття арешту з грошових коштів, що містяться на картковому рахунку.

Вимоги скарги щодо скасування постанови приватного виконавця від 01.03.2024 у ВП №74219234 в частині звернення стягнення на пенсію боржника, задоволенню не підлягають, оскільки скарги взагалі не містить обґрунтування незаконності такої постанови, строків її оскарження, та необхідності скасування.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 18, 52, 63 Закону України "Про виконавче провадження", ч. 4 ст. 263, ст.ст. 447- 453 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний виконавець виконавчого округу Київської області Протченко Богдана Орестівна, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Брест-Литовське» на дії приватного виконавця задоволити частково.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця Протченко Б.О. щодо не зняття арешту з пенсійного рахунку ОСОБА_1 , скасувати постанову приватного виконавця від 20.02.2024 у ВП №74219234 в частині накладення арешту на пенсійний рахунок та зобов`язати приватного виконавця невідкладно зняти арешт з пенсійного рахунку № НОМЕР_1 у АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

В частині інших вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.

Повну ухвалу складено:09 січня 2026 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ