ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 676/171/25

Провадження № 22-ц/820/54/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди за апеляційними скаргами Головного управління державної казначейської служби України в Хмельницькій області, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі Управління національної поліції), Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (далі Управління Держказначейства) про відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 зазначив, що 25 жовтня 2024 року сержантом поліції Заводним Денисом складено щодо нього протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД №272071 і серії ВАД №272072. Позивачу ставилося в вину те, що відповідно 1 та 13 жовтня 2024 року він у дворі будинку АДРЕСА_1 , облив фарбою належні ОСОБА_2 автомобілі, у першому випадку автомобіль «Мерседес-Віто» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а в другому випадку автомобіль «Тойота» реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян, тобто вчинив правопорушення, передбачені статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Постановами Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2024 року у справі №676/7309/24 та 12 грудня 2024 року у справі №676/7308/24 провадження у справах про адміністративне правопорушення закриті через відсутність у його діях складу цих правопорушень. В результаті незаконного притягнення до адміністративної відповідальності позивачу завдано моральної шкоди, зокрема, він зазнав душевних страждань і моральних переживань, відчував приниженням честі та гідності, пережив втрату нормальних життєвих стосунків. Розмір завданої позивачу моральної шкоди склав 20 000 грн.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з державного бюджету шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Суд керувався тим, що внаслідок здійснення провадження у справах про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, а з урахуванням вимог розумності та справедливості відшкодування цієї шкоди слід визначити в розмірі 10 000 грн.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційних скарг

В апеляційній скарзі Управління Держказначейства просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга Управління Держказначейства мотивована тим, що ОСОБА_1 не довів факт завдання йому моральної шкоди та розмір цієї шкоди, а чинним законодавством не передбачено покладення цивільно-правової відповідальності на Держказначейство за неправомірні дії інших державних органів.

В апеляційній скарзі Управління національної поліції просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга Управління національної поліції мотивована тим, що ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою для відшкодування збитків, а саме вчинення органом національної поліції незаконних дій і спричинення йому моральної шкоди. Також у справі відсутні докази щодо розміру відшкодування позивачу моральної шкоди. Працівники поліції під час виконання службових обов`язків у сфері забезпечення громадського порядку вчиняють процесуальні дії, спрямовані лише на виявлення та фіксацію ознак адміністративних правопорушень шляхом складення протоколів про адміністративні правопорушення. Ці протоколи є предметом оцінки органу, уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, в якості доказу вчинення такого правопорушення, вони не породжують жодних правових наслідків, що спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин, не змінюють, не припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин і не мають обов`язкового характеру. Під час складення протоколів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 співробітники Управління національної поліції діяли на підставах, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені законом, а закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення не тягне за собою обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру у виді відшкодування позивачу моральної шкоди.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційні скарги ОСОБА_1 просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити.

Суд першої інстанції зазначив у рішенні суду певні обставини (факти), які не підтверджені доказами, неправильно витлумачив норми статей 23, 1173, 1174 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), не врахував норми статей 251, 256 КУпАП і не застосував норми статті 81 ЦПК України.

У зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

25 жовтня 2024 року сержантом поліції Заводним Денисом складено протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД №272071 і серії ВАД №272072, за змістом яких відповідно 1 та 13 жовтня 2024 року ОСОБА_1 у дворі будинку АДРЕСА_1 , облив фарбою належні ОСОБА_2 автомобілі, у першому випадку автомобіль «Мерседес-Віто» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а в другому випадку автомобіль «Тойота» реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян, тобто вчинив правопорушення, передбачені статтею 173 КУпАП.

За результатами розгляду цих протоколів постановами Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2024 року у справі №676/7309/24 та від 12 грудня 2024 року у справі №676/7308/24 провадження у справах про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закриті через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (частина перша та друга).

За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як передбачено частиною першою статті 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статтею 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Із положень статті 221 КУпАП слідує, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 173 КУпАП, віднесений до компетенції суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, в тому числі, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В силу частини першої статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 173 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (частина перша статті 255 КУпАП).

Як передбачено статтею 256 КУПАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до частини першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У випадку завдання громадянинові моральної шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується державою незалежно від вини цих органів та осіб.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). При цьому обов`язок відшкодувати завдану шкоду, в тому числі моральну шкоду, покладається не на орган державної влади або посадову (службову) особу, незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю яких завдано шкоду, а на державу.

За загальним правилом у справі про адміністративне правопорушення складається відповідний протокол.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою на те посадовою особою, є фіксацією такого порушення. Цей протокол не відноситься до актів, які встановлюють, змінюють або скасовують правові норми, права та обов`язки осіб у сфері публічно-правових відносин. Протокол про адміністративне правопорушення не має обов`язкового характеру та є предметом оцінки органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, в якості доказу вчинення такого правопорушення.

Законом визначено вимоги щодо змісту та порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже складення протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішене лише органом (посадовою особою), уповноваженим розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі №335/6977/22 зазначила, що суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлює, зокрема, чи відповідає протокол вимогам закону, чи його складено відповідно до статті 256 КУпАП чи достатньо матеріалів та доказів для притягнення особи до адміністративної відповідальності тощо.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, якщо за наявними у матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, показаннями технічних приладів, засобів фото- та/або відеоспостереження, висновком експертизи тощо, не підтверджено події чи складу адміністративного правопорушення, компетентний орган приймає рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд оцінює правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, чи складено його відповідно до статті 256 КУпАП уповноваженою на те особою та чи діяв патрульний поліцейський під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до закону в межах покладених на нього функцій та завдань, про що зазначає у своїй постанові.

Невідповідність протоколу вимогам закону, зокрема статті 256 КУпАП, або складання неповноважною особою може мати наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Отже, відповідність протоколу про адміністративне правопорушення (за формою чи змістом) вимогам закону, складення його уповноваженою особою, а також правомірність інших дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення може бути встановлено судом у справі про адміністративне правопорушення (близький за змістом висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі №760/9462/16).

Відсутність у судовому рішенні, ухваленому за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, висновків суду про невідповідність (суперечність) дій працівників патрульної поліції вимогам закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не перешкоджає зверненню особи до суду з вимогами про відшкодування шкоди за очевидно протиправні чи навіть свавільні дії поліцейських.

У справах про відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, його посадових осіб, позивач може доводити наявність очевидних ознак протиправності чи свавільності дій цих суб`єктів, які спричинили порушення прав, свобод або інтересів позивача.

Вирішуючи спір у справі про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, суд загальної юрисдикції може встановити наявність у діях працівників патрульної поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ознак очевидної протиправності, таких як: відсутність повноважень у працівника патрульної поліції на складання протоколу про адміністративне правопорушення, складання працівниками патрульної поліції протоколу про адміністративне правопорушення стосовно особи, яка не була учасником ДТП, тощо. Отже, очевидний характер протиправності дій (бездіяльності, рішень) працівників патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення може бути встановлений судом загальної юрисдикції, зокрема й тоді, коли такі дії (бездіяльність, рішення) явно суперечать вимогам закону та порушують права, свободи або інтереси осіб, які звернулися до суду.

У наведеній категорії справ суд, з огляду на підстави позову, при вирішенні питання про те, чи мали дії або бездіяльність органів влади, їх посадових осіб, які становили втручання в право особи, ознаки свавільності, повинен оцінювати: чи були передбачені законом підстави (умови) для відповідних дій працівників поліції (у контексті цієї справи), чи були вони виправданими (необхідними) та пропорційними до конкретних обставин.

Втручання не буде свавільним, якщо: воно відбулося згідно із законом; воно переслідує легітимну мету і є пропорційним до цієї мети; воно є необхідним у демократичному суспільстві.

Отже при вирішенні спору про відшкодування шкоди суд може встановити протиправний характер дій (бездіяльності, рішень) працівників патрульної поліції як обов`язковий елемент деліктної відповідальності за наявності ознак очевидної протиправності чи навіть свавільності таких дій.

Підсумовуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та вчинення працівниками патрульної поліції під час складання протоколу усіх дій згідно із законом та в межах їхніх повноважень та за відсутності ознак свавільності таких дій, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який сам по собі підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу.

При невстановленні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення невідповідності дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції щодо складання протоколу, які мали наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення, дії патрульного поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою лише у тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час розгляду справ про відшкодування моральної шкоди суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та на яких міркуваннях він у цьому базується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З огляду на загальні засади доказування у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і яким є розмір її відшкодування.

Відтак позивач, звертаючись до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, повинен довести, що внаслідок протиправних дій працівників патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення йому була заподіяна моральна шкода, зазначити, у чому вона проявлялася, а також обґрунтувати розмір її відшкодування.

Зібрані докази вказують на те, що 25 жовтня 2024 року працівником поліції складено стосовно ОСОБА_1 два протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП. Ці протоколи були направлені до суду, який закрив провадження у справах через відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Закриваючи провадження у справах про адміністративне правопорушення, суд керувався тим, що факт вчинення ОСОБА_1 указаних правопорушень не доведено належними та допустимими доказами. При цьому суд не встановив невідповідності дій (бездіяльності) працівника поліції щодо складання протоколів, які мали наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення, а також іншої незаконності або свавільності дій працівника поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Водночас протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД №272071 і серії ВАД №272072 від 25 жовтня 2024 року відповідають вимогам статті 256 КУпАП, а у цивільній справі відсутні будь-які докази щодо очевидно протиправних дій працівника поліції під час здійснення провадження у справах про адміністративне правопорушення.

Також матеріали справи не містять доказів про заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, тобто душевних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Оскільки ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою для відшкодування моральної шкоди, то його позов не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані фактичні обставини та чинні норми закону, та дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і зробив помилковий висновок про обґрунтованість позову ОСОБА_1 , у зв`язку з чим ухвалене ним рішення не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

В позові ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційні скарги Головного управління державної казначейської служби України в Хмельницькій області, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області задовольнити.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Вдовичинський А.В.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 30