Ширяївський районний суд Одеської області
05.01.2026 Справа №: 518/2243/25 Провадження № 2-н/518/107/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року селище Ширяєве

Суддя Ширяївського районного суду Одеської області Гуржій А.В., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за споживання природного газу та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Ширяївського районного суду Одеської області з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за споживання природного газу та судових витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Як визначено положеннями ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 Цивільного процесуального кодексу України.

У заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України).

Частиною 3 ст. 163 160 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається із вищезазначеної заяви ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за споживання природного газу в розмірі 30000 грн.

За змістом ч. 1 ст. 12 та ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах; комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів.

На підтвердження вказаних обставин заявником не надано доказів надання послуг за вказаний період (показання газового лічильника тощо).

Наявність договору про надання послуг є обов`язковою умовою для розгляду справи в порядку наказного провадження, оскільки на підставі нього може бути встановлено, чи виникло у заявника право на грошову вимогу до боржника.

Як зазначено у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у поряду наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Проте, жодного доказу, окрім власного одностороннього розрахунку заборгованості на обґрунтування вимог у заяві заявником не надано. Також розрахунок не містить відомостей щодо обсягу споживання природного газу.

У матеріалах справи відсутні письмові докази, що підтверджують фактичне надання послуг заявником та отримання таких послуг боржником.

Відтак, заявником не дотримано вимоги ст. 163 ЦПК України при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, фактично не забезпечено усіх складових, які б давали судді можливість зробити висновок про наявність передбачених законом підстав для видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги за споживання природного газу, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. ст. 165, 258-261 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що згідно ч. 2 ст. 164 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Суддя А.В. Гуржій