Справа № 734/58/24
У Х В А Л А

08 січня 2026 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі:

судді Демченко Л.М.,

за участю секретаря Шолудько Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді Демченко Людмили Миколаївни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління національної поліції в Чернігівській області Чернігівське районне управління поліції відділення №1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Бобровицького районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління національної поліції в Чернігівській області Чернігівське районне управління поліції відділення №1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надіслали на адресу суду заяву про відвід судді Демченко Л.М., в якій зазначили, що суддя не викликала повістками в судове засідання відповідачку ОСОБА_3 та третю особу - Головне управління національної поліції в Чернігівській області Чернігівське районне управління поліції відділення №1, ігнорувала клопотання позивачів та не намагалася забезпечити примусову явку відповідачки в судові засідання, тим самим не встановила особу останньої та не встановила її місцезнаходження. Також суддя не забезпечила змагальності сторін, оскільки в судовому засіданні були присутні тільки позивачі, а відповідачка та третя особа не були присутні не на одному судовому засіданні, що на їх думку, це дає змогу відповідачці рахувати себе не винною у скоєному нею кримінальному поступку, а саме у побитті позивачів та знищенні їх городнього врожаю. Також суддя ігнорувала клопотання позивачів про приєднання до справи деяких доказових матеріалів. Вказані ними обставини, викликають сумнів в неупередженості судді. Тому просять заяву про відвід судді Демченко Л.М. задовольнити, та розгляд заяви провести у їх відсутність.

Відповідачка та представник третьої особи у судове засідання не з`явились, судовий розгляд справи проводиться у відсутності вказаних осіб.

Вивчивши заяву про відвід, суд приходить до наступного висновку, враховуючи таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 36, 37 ЦПК України встановлено перелік підстав для відводу судді, що виключають участь судді в розгляді справи, зокрема, в тому числі, якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з приписами ч.1 та ч.2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіра до незалежності судової влади буде підірвано.

Європейський суд з прав людини в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

В пункті 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року вказує на те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом».

Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, необхідно звернути увагу, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження (affirmanti incumbit probatio).

Заявлений позивачами відвід не містить належних та підтверджених даних, які б викликали обґрунтовані сумніви в тому, що суддя Демченко Л.М. є неупередженою при розгляді справи і заінтересованою в результатах справи, що свідчили б про наявність підстав для відводу судді.

Заявлений відвід судді Демченко Л.М. фактично зводиться до того, що позивачі не згодні з процесуальними діями, рішеннями судді Демченко Л.М, що не є підставами для відводу судді в розумінні положень ст.ст. 36, 37 ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Всі обставини та обґрунтування відводу свідчать про те, що у позивачів завідомо склалася позиція та думка про необ`єктивність та упередженість судді, а отже завідомо майбутнє законне рішення у справі в будь-якому випадку стороною ставиться під сумнів.

Ця недовіра, ґрунтується тільки на тому, що вони не згодні з процесуальними діями, рішеннями судді. Така недовіра, враховуючи поведінку позивачів та заявлені ними мотиви відводу, є реальна.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений. Так, достатнім для відводу є обґрунтоване припущення, що суддя у силу дії певних чинників не зможе виглядати в очах незацікавлених спостерігачів безстороннім та неупередженим.

Враховуючи, висловлену недовіру судді Демченко Л.М. позивачами, вважаю за необхідне задовольнити заявлений відвід судді з метою усунення можливих сумнівів щодо її неупередженості під час розгляду вказаної цивільної справи.

Незважаючи на те, що доводи заяви про відвід не є такими, що впливають на розгляд справи, проте заявлений сам сумнів в неупередженості судді та відповідно сумнів щодо загалом існування та дію справедливого суду в Україні, суд вважає таким, що має бути почутим, а тому відповідно заява про відвід судді задоволеною, бо "правосуддя має не тільки чинитися, але й таке повинно бути видно, що воно чиниться справедливим та неупередженим судом", адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, не задоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення їх прав.

Таким чином щоб уникнути сумнівів щодо неупередженості судді при розгляді цієї справи, суддю Демченко Л.М. слід відвести від розгляду вищевказаної справи відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, задовольнити заявлений судді відвід саме з цієї підстави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 36, 37, 40, 258, 260, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді Демченко Людмили Миколаївни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління національної поліції в Чернігівській області Чернігівське районне управління поліції відділення №1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Відвести суддю Демченко Людмилу Миколаївну від участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління національної поліції в Чернігівській області Чернігівське районне управління поліції відділення №1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Цивільну справу передати до канцелярії Бобровицького районного суду Чернігівської області для здійснення її повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Демченко