УХВАЛА

06 січня 2026 року

м. Київ

справа № 187/2319/24

провадження № 61-16480ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бочкаря Романа Віталійовича, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

1. У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив змінити розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/10 частини від усіх видів заробітної плати (доходу).

2. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

3. Оскаржуючи таке рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського апеляційного суду.

4. Постановою від 27 листопада 2025 року Дніпровський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2025 року скасував та ухвалив нове рішення про часткове задоволення позову.

Зменшив розмір аліментів, який стягується за рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2010 року у справі № 2-221/2010 з 1/4, до 1/6 частини всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду чинності і до досягнення дитини повноліття.

Узагальнені доводи касаційної скарги

5. 27 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 , у інтересах якого діє представник - адвокат Бочкарь Р. В., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року, просив скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_1 та зменшити розмір аліментів з 1/4 частини доходу до 1/10 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 грудня 2024 року до досягнення дитиною повноліття.

6. Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції не привів загальний розмір утримань до дозволеного 50 % і не розглянув варіант перерозподілу часток між усіма дітьми, що суперечить як буквальному змісту норми, так і її меті - забезпечити баланс між інтересами дітей і допустимим рівнем навантаження на платника.

7. Суд апеляційної інстанції не врахував, що позивач фактично утримує п`ятьох неповнолітніх дітей, четверо з яких народилися після ухвалення рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2010 року у справі № 2-221/2010. Наявність п`ятої дитини ( ОСОБА_4 ), яка не охоплена жодним з рішень судів про стягнення аліментів, але фактично перебуває на утриманні позивача, є суттєвою зміною сімейного стану, що відповідно до статті 192 СК України є підставою для перегляду розміру аліментів.

Позиція Верховного Суду

8. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

9. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

10. Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

11. Оскільки у цій справі предметом позову є вимоги про зменшення розміру аліментів, то відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України, ця справа належить до категорії малозначних, а оскаржуване судове рішення не підлягає касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

12. При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України.

13. Такими випадками, зокрема, є наявність у касаційній скарзі питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики (підпункт «а»); особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи (підпункт «б»); значний суспільний інтерес або винятковість її значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункт «в»); віднесення судом першої інстанції справи до категорії малозначних помилково (підпункт «г»).

14. Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України.

15. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

16. У касаційній скарзі заявник зазначає, що суди розглянули справу у порядку спрощеного позовного провадження, що суперечить правовим висновкам Верховного Суду, висловленим у постанові від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22-ц. Однак, зазначені доводи суд вважає необґрунтованими, оскільки вони за своїм змістом не відповідають вимогам частини першої статті 369 ЦПК України та не є доводом, який у розумінні підпунктів «а» - «г» пункту 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу підтверджує наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню.

17. Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судового рішення у малозначній справі.

18. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

19. Відмова у відкритті касаційного провадження у справі, яка не підлягає касаційному оскарженню, відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

20. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

21. З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у цій справі.

22. Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19,

пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бочкаря Романа Віталійовича, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак Є. В. Синельников В. В. Шипович