Справа № 947/109/26
Провадження № 2-о/947/86/26
УХВАЛА

08.01.2026 року

Суддя Київського районного суду міста Одеси Луняченко В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси заходами електронного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі, розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, окремого провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Згідно з ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Заінтересовані особи в справах окремого провадження - це учасники цивільного процесу, права та охоронювані законом інтереси яких може зачепити ухвалене у справі рішення суду, що у підсумку може потягнути за собою обов`язок вчинення ними будь-яких дій або ж змінити їх правовий статус.

Проте, у порушення вимог ч. 4 ст. 294 ЦПК України, у заяві про розірвання шлюбу, заявником взагалі не вказана заінтересована особа (особи) і її (їх) адреси місцезнаходження.

Слід звернути увагу на те, що на відміну від позову про розірвання шлюбу, який може бути пред`явленим одним із подружжя, спільна заява подружжя про розірвання шлюбу подається до суду за підписами сторін (подружжя), а не одним з подружжя.

Водночас, дана заява подана одним із подружжя - заявником ОСОБА_1 , та підписана також одним заявником, що не може вважатись спільною заявою подружжя на розірвання шлюбу.

Отже, всупереч вищевказаних вимог чинного законодавства дана заява про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження подана не подружжям, а одноособово заявницею ОСОБА_1 , що виключає можливість розгляду судом поданої заяви в порядку окремого провадження відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного суду України №11від 21.12.2007р.«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей, провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Заявниця у заяві зазначила, що подружжя має малолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 109 СК України: подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Тобто, договір повинен бути поданий до суду одночасно із спільною заявою про розірвання шлюбу. Матеріали заяви таких відомостей також не містять.

Дані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі. Отже, заявниці необхідно усунути недоліки заяви.

Відповідно до роз`яснень, які надані в п. 4постанови Пленум Верховного Суду України 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила щодо залишення позову без руху.

Згідно з ч. 1ст.185ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177цьогоКодексу, протягом десяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне залишити заяву без руху та запропонувати заявниці усунути вказані вище недоліки.

Керуючись ст.ст.175,177,294 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя залишити без руху.

Надати заявниці десятиденний строк з дати отримання цієї ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків, а саме:

- надати суду спільну заяву від обох заявників та підписану обома заявниками;

- вказати заінтересовану особу, надати письмовий договір про те, з ким із подружжя проживати дочка, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дочки.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

У разі подання уточненої заяви чи додаткових документів у зв`язку із виконанням ухвали судді, надати їх у кількості сторін визначених у заяві відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України.

Копію ухвали направити заявнику для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луняченко В. О.