н/п 2/490/5655/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

02 січня 2026 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Шолох Л.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Агапітова Катерина Володимирівна, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

29.12.2025 року від ОСОБА_1 до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Агапітова К.В., в якій позивач просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на цілу частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що залишився після поділу загальною площею 61,0 кв. м., житловою площею 37,0 кв. м., розташованого по АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 175 ЦПК України позовна заява має містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Зі змісту позовних вимог слідує, що позивачем заявлено позовну вимогу майнового характеру (про визнання права власності), що має свою грошову оцінку. Однак, ціну позову позивач не зазначає, висновок про оцінку майна суду не надає, що є недотримання ним п. 3 частини першої статті 175 ЦПК України.

Так, судовий збір за вимогу щодо визнання за ним права власності на житловий будинок визначається з урахуванням вартості спірного майна (постанова Верховного Суду від 07.04.2021 року, справа № 495/1706/16-ц).

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем у позові заявлено одну вимогу майнового характеру, за яку слід сплатити судовий збір у розмірі 1% від ціни позову. Позивачем в свою чергу сплачено суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Оскільки позивачем не зазначено ціну позову (вартість майна) суд позбавлений можливості перевірити правильність сплати ним судового збору за свої позовні вимоги.

За такого, позивачем не дотримано вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

Окрім цього слід зазначити, що Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до судових витрат.

Статтею 9 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

29.12.2025 року ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом додає до нього квитанцію №1.461946989.1 від 24.12.2025 року про сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн. При перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про судовий збір» виявлено, що судовий збір не зараховано до вищезазначеного фонду.

За такого позивачу окрім вище викладеного слід надати суду докази про зарахування сплаченого ним судового збору у розмірі 2 422,40 грн до спеціального фонду Державного бюджету України.

З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що позовну заяву відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків, а саме визначення ціни позову (надання висновку про оцінку майна), сплати судового збору за позовну вимогу у розмірі 1% від ціни позову та надати докази про зарахування сплаченого ним судового збору у розмірі 2 422,40 грн до спеціального фонду Державного бюджету України).

Керуючись статтями 175, 177, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Агапітова Катерина Володимирівна, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - залишити без руху.

Надати позивачу строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у вказаний строк позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу для виконання.

Учасник справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://court.gov.ua/fair/sud1423/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Шолох