справа № 489/9005/25 провадження №2/489/4000/25
РІШЕННЯ

Іменем України

05 січня 2026 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі - ТОВ «СВЕА ФІНАНС») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У листопаді 2025 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС`через систему «Електронний суд» звернулося суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 53136,00 грн. та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що 11.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 4727967, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 10800,00 грн. строком на 350 днів зі сплатою 1,50 процентів за користування кредитними коштами.

Кредитний договір укладений в електронному вигляді та підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого його її номер мобільного телефону.

Кошти кредиту були перераховані кредитором 09.01.2021 на картковий рахунок позичальника № НОМЕР_1 .

24.01.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС», укладено договір факторингу № 01.02-02/25, відповідно до якого ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 4727967, позичальником за яким є відповідач та заборгованість по якому склала 53136,00 грн.

Через невиконання відповідачем грошових зобов`язань станом на дату складання позовної заяви заборгованість відповідача становить 53136,00 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту - 10800,00 грн., по відсоткам - 36936,00 грн., пенею та штрафами -5400,00 грн., комісією - 0,00 грн.

Посилаючись на та те, що відповідачем в позасудовому порядку заборгованість відповідачем не погашена, позивач просить стягнути її в судовому порядку.

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 24.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.

Правом на дання відзиву відповідач не скористався.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 11.06.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 4727967 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Згідно пункту 1.1 кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету.

За умовами пунктів 1.2 - 1.4 кредитного договору надання позичальнику кредиту здійснюється в розмірі 10800,00 грн. на строк 350 днів, періодичністю платежів за сплати процентів кожні 25 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки 1,50 % в день та зниженої процентної ставки 1,43 % за умовами визначеними цим Договоому.

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 .

Додатком № 1 до кредитного договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Додатком № 2 до кредитного договору є Інформаційне повідомлення про достовірність наданих позичальником особистих даних кредитору.

Кредитний договір з додатками відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «88874».

До підписання кредитного договору відповідач ознайомився і підписав електронним цифровим підписом паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування.

Виконання первісним кредитором зобов`язань із перерахування відповідачу кредиту в розмірі 10800,00 грн. відповідно до умов кредитного договору, позивач підтвердив листом ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» від 24.01.2025 № 1-2401, згідно якого 11.06.2024 23:29:06 успішно перераховано кошти на карту клієнта в сумі 10800,00 грн., номер транзакції в системі iPay.ua - 422714632, призначення платежу: «Зарахування 10800 грн на карту НОМЕР_1 .

Згідно доданого до позову розрахунку заборгованості за договором № 4727967 від 11.06.2024, складеного ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», станом на 24.01.2025 заборгованість відповідача склала 53136,00 грн., з якої 10800,00 грн. заборгованість за кредитом, 36936,00 грн. за відсотками, штрафними санкціями - 5400,00 грн., комісією - 0,00 грн.

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина друга статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин третьої - шостої, восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини дванадцятої статті 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.

Судом встановлено, що договір між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено у електронній формі в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора та підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає Закону України «Про електронну комерцію».

Із умов кредитного договору, якому відповідає розрахунок ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» вбачається, що нарахування процентів за користування кредитом здійснено із застосуванням зниженої процентної ставки 1,43 % в день та в подальшому стандартної процентної ставки 1,50 % в день.

За частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції на момент виникнення спірних правовідносин, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Отже, визначені кредитним договором знижена та стандартна процентні ставки перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, передбаченої Законом України «Про споживче кредитування», а тому заявлена до стягнення сума прострочених платежів по процентах не відповідає закону та підлягає перерахунку за ставкою 1 % на день.

За розрахунком суду, розмір процентів в межах періоду заявленого до стягнення (з 11.06.2024 по 24.01.2025), який не перевищує строку кредитування, становить 24624,00 грн. (10800,00 х 1% х 228), що значно є меншим ніж заявлений позивачем.

Щодо набуття позивачем прави грошової вимоги.

Згідно пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Судом встановлено, що набуття права вимогти позивач підтвердив договором факторингу від 01.02.-02/25 від 24.01.2025, укладеному з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА».

Згідно пункту 5.1 договору факторингу, Клієнт зобов`язаний у день підписання цього Договору передати Фактору у формі електронного документа Реєстр боржників за формою, встановленого в Додатку 1 до цього Договору, з усіма заповненими даними.

До договору факторингу позивач надав копі Реєстр боржників № 1 від 24.01.2025

Між тим, в Реєстрі відсутній кредитний договір № 4727967 від 11.06.2024, позичальником по якому є відповідач ОСОБА_1 .

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За вимогами частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а позивачем не надано суду належних і допустимих доказів набуття права грошової вимоги за кредитним договором № 4727967 від 11.06.2024, позичальником по якому є відповідач, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем набуття права вимоги заборгованості за вказаним договором, що є підставою для відмови в позові.

Так як в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю розподіл понесених позивачем судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», , місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6;

відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 05.01.2026.

Суддя І.В.Коваленко