Ухвала

05 січня 2026 року

м. Київ

справа № 753/9861/25

провадження № 61-16512ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (надалі - КП «Київтеплоенерго») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 0,00 грн, 3 % річних у розмірі 0,00 грн, заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 0,00 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 0,00 грн, 3 % річних у розмірі 0,00 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 14 397,49 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 2 145,23 грн, 3 % річних у розмірі 536,06 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 0,00 грн, 3 % річних у розмірі 0,00 грн, заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 31 840,13 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 3 892,34 грн, 3% річних у розмірі 955,96 грн, пеня у розмірі 1 163,09 грн, заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 2 200,07 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 43,81 грн, 3 % річних у розмірі 35,90 грн, пеня у розмірі 43,68 грн, заборгованість з оплати за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 1 357,57 грн, заборгованість з оплати за абонентське обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 712,80 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 146,44 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн.

Дарницький районний суд м. Києва рішенням від 26 червня 2025 року позов задовольнив. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 0,00 грн, 3 % річних у розмірі 0,00 грн, заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 0,00 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 0,00 грн, 3 % річних у розмірі 0,00 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 14 397,49 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 2 145,23 грн, 3% річних у розмірі 536,06 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 0,00 грн, 3 % річних у розмірі 0,00 грн, заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 31 840,13 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 3 892,34 грн, 3 % річних у розмірі 955,96 грн, пеня у розмірі 1 163,09 грн, заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 2 200,07 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 43,81 грн, 3 % річних у розмірі 35,90 грн, пеня у розмірі 43,68 грн, заборгованість з оплати за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 1 357,57 грн, заборгованість з оплати за абонентське обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 712,80 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 146,44 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн, що разом складає 59 223,79 грн. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Київський апеляційний суд постановою від 26 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Стягнув з солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість у розмірі 59 223,79 грн, що складається із: заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 14 397,49 грн; інфляційну складову у розмірі 2 145,23 грн; 3 % річних у розмірі 536,06 грн; заборгованості за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 31 840,13 грн; інфляційну складову у розмірі 3 892,34 грн; 3 % річних у розмірі 955,96 грн, пеня у розмірі 1 163,09 грн; заборгованості за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 2 200,07 грн; заборгованості з оплати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 357,57 грн; заборгованості з оплати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 712,80 грн; заборгованості зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 146,44 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

29 грудня 2025 року КП «Київтеплоенерго» через підсистему «Електронний суд» надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року у цій справі.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.

Ціна позову в цій справі станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права із зазначенням підстав касаційного оскарження є виконанням вимог щодо оформлення касаційної скарги відповідно до статей 389, 392 ЦПК України і не вказує на обставини, передбачені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та фактично підтверджує незгоду особи, яка її подала, з оскаржуваним судовим рішенням.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов