РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" січня 2026 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді Костянтина Шепеля,

із секретарем судового засідання Раїсою Буга,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

приходить до такого.

Позиція позивача

Представник позивача 24 вересня 2025 року звертається до суду з цим позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь товариства 55 700,19 грн, що складається з 29 500,48 грн прострочених платежів по тілу кредиту та 26 199,71 грн прострочених платежів по процентах, а також 2422,40 грн судового збору.

Позов обґрунтовує невиконанням відповідачем умов договору кредиту № від 15 серпня 2019 року, згідно з яким вона отримала кредит в сумі 34 300 грн терміном на 36 місяців.

На підтвердження позовних вимог представник позивача надає копії: Статуту АТ «Таскомбанк», довідки про реєстрацію місця проживання відповідачки ОСОБА_2 , її паспорта та ідентифікаційного коду, заяви на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», паспорту кредиту від «ФК «ЦФР», повідомлення про відступлення прав вимог від ТОВ «ФК «ЦФР» - АТ «Таскомбанк», вимоги АТ «Таскомбанк» відповідачці про погашення заборгованості, виписки по особовому рахунку ОСОБА_2 , умов отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР».

Позиція відповідача

Відповідачка відзиву на позов не надіслала, свою позицію не виклала.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Позовна заява надходить до суду 24 вересня 2025 року (а.с.1).

Згідно з повідомленням Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 31 жовтня 2025 року, відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2020 році змінила прізвище на « ОСОБА_3 », та значиться зареєстрованою по АДРЕСА_1 (а.с.78).

Суддя 3 листопада 2025 року приймає позовну заяву до розгляду та відкриває спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.79).

Ухвала про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі була надіслана відповідачеві 5 листопада 2025 року рекомендованим листом за дійсною адресою зареєстрованого місця проживання (а.с.78, 80).

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, вказані документи вручені за довіреністю 8 листопада 2025 року (а.с.81).

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Згідно з частиною третьою статті 130 Цивільного процесуального кодексу України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Отже, відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи згідно з положеннями частин сьомої та восьмої статті 128, частини третьої статті 130 Цивільного процесуального кодексу України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом.

Відповідач заяви про неможливість подання відзиву на позов через введення воєнного стану у країні, а також заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подавала.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

Відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15 серпня 2019 року заповнює заяву № (а.с.12) на отримання кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» («ФК «ЦФР»), яка разом з паспортом кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4098749 (а.с.12 на звор.-13) та умовами отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с.14 на звор., 65-66) становлять кредитний договір. Сума кредиту 34 300 грн, строк кредитування 36 місяців (а.с.12 на звор.).

Таким чином, вбачається, що договір кредиту був укладений між «Фінансовою компанією «Центр фінансових рішень» та відповідачкою ОСОБА_2 , хоча позивач у позовній заяві зазначає, що договір укладений між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та відповідачкою (а.с.1). При цьому представник позивача посилається на відповідні пункти кредитного договору, не надаючи копії самого договору (а.с.1 на звор.).

Відомостей про перерахування на платіжний засіб відповідачки вказаної суми кредиту матеріали позовної заяви не містять.

До позовної заяви додана також копія «Повідомлення про відступлення прав вимог» від 15 серпня 2019 року, яким кредитодавець «ФК «ЦФР» повідомляє кредитора ОСОБА_2 , що права вимоги за кредитним договором № від 15 серпня 2019 року, укладеним між «ФК «ЦФР» та нею, будуть відступлені АТ «Таскомбанк» (а.с.14).

Договору про відступлення права вимоги, укладеного між вказаними установами, матеріали позовної заяви не містять. Платіжні документи про перерахування фактором грошових коштів первісному кредитору відсутні. Відомості про стан заборгованості відповідачки за кредитним договором та реєстр боржників до позовної заяви не додані.

Відповідно до положень статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 цього Кодексу визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Правова природа відносин, що виникли між сторонами

Отже, на підставі наданих позивачем доказів суд не в змозі окреслити предмет спору та визначити питання, на які потрібно відповісти в межах розгляду цієї справи, оскільки згідно з вимогами частини шостої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статей 77, 78, 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України докази повинні бути належними (містити інформацію щодо предмета доказування), допустимими (одержані у порядку, встановленого законом), достовірними (на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи) та достатніми (які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування).

Положеннями статті 81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою та другою статті 83 Цивільного процесуального кодексу України зобов`язано сторін та інших учасників справи подавати докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Клопотань про витребування доказів представник позивача не подавав.

Висновки суду

Згідно зі статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає, що позивач не довів наданими суду доказами укладення кредитного договору між «АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_2 15 серпня 2019 року, надання їй кредитних коштів, відступлення права вимоги іншій фінансовій установі. Оцінюючи досліджені вище надані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього Кодексу вважає ці докази неналежними, недостовірними та недостатніми, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування, на їх підставі у наданому обсязі неможливо встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони не дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

На підставі викладеного суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, судові витрати позивача в розмірі 2422,40 грн судового збору слід за ним залишити (а.с.5).

Керуючись статтями 259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі статей 12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 89, 128, 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Судові витрати у сумі 2422 грн 40 коп. залишити за позивачем.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду на протязі тридцяти днів.

Учасники справи

Позивач Акціонерне товариство «Таскомбанк», вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ