Справа № 591/30/26
Провадження № 2-н/591/2/26
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

08 січня 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі судді Северинової А.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Сергеєва Світлана Анатоліївна, про видачу судового наказу про стягнення з Акціонерного товариства «Сумихімпром» на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -

В СТ АН ОВ ИВ :

05 січня 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Сергеєва С.А., через систему «Електронний суд» звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Акціонерного товариства «Сумихімпром» на її користь заборгованості із заробітної плати в сумі 82585 грн 09 коп.

Дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст.ст. 160, 161 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

За змістом статті 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Частиною 2 статті 233 КЗпП України визначено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (статті 116 КЗпП України).

З доданих до заяви про видачу судового наказу документів убачається, що заявниця з 06 липня 1990 року працювала в АТ «Сумихімпром» в цеху водопостачання та каналізації оператором та 23 червня 2025 року звільнена з підприємства за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України на підставі наказу № 213 від 23 червня 2025 року.

Також до заяви про видачу судового наказу додано копію повідомлення, у якому заявницю повідомлено, що сума, яка належить їй до виплати при звільненні з 23 червня 2025 року за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України складає: по заробітній платі 82585 грн 09 коп. З вказаним повідомленням заявниця була ознайомлена під підпис 23 червня 2025 року.

Отже, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 233, ст. 116 КЗпП України заявниця ще з 23 червня 2025 року мала дізнатися про порушення її права на отримання належних для виплати сум, як звільненому працівнику.

05 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду через свого представника адвоката Сергеєву С.А. з вимогою про стягнення з ПАТ «Сумихімпром» нарахованої але не виплаченої заробітної плати в сумі 82585 грн 09 коп., тобто після спливу тримісячного строку, визначеного ч. 2 ст. 233 ЦПК України.

За таких обставин, слід відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу на підставі п. 5) ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 КЗпП України, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116 КЗпП України), минуло не більше одного року.

Суд звертає увагу, що заявниця має право звернутись до суду із вказаними вимогами у порядку позовного провадження шляхом звернення з відповідною позовною заявою до суду.

Відповідно до частини 2 статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 КЗпП України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Частиною 2 статті 167 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у видачі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Сергеєва Світлана Анатоліївна, судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Керуючись ст.ст. 165, 166,167 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Відмовити ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Сергеєва Світлана Анатоліївна, у видачі судового наказу про стягнення з Акціонерного товариства «Сумихімпром» на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі вказаного судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.С. Северинова