Справа № 401/56/26
Провадження № 2-о/401/31/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року Суддя Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області Волошина Н.Л., вивчивши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту , що має юридичне значення, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, - -

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2026 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бреуса Є.В. звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту та просить ухвалити рішення, яким встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Дзорагюх Мартунінського району Вірменія, зазначений у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , що виданий 20 травня 2003 року Світловодським МРВ УМВС України в Кіровоградській області, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Дзорагюх Мартунінського району , зазначений у військовому квитку серії НОМЕР_2 , що виданий 29 жовтня 1979 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , є однією і тією особою.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 04 грудня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії на підставі рішення № 58. Однією з причин відмови в призначенні пенсії стала неможливість зарахування періоду проходження військової служби, оскільки на думку Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області в вищезазначеному військовому квитку по батькові зазначено « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ». Причиною різниці написання по батькові заявника стала специфіка написання у військовому квитку літери «т» у слові ОСОБА_3 , яка спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області була прочитана як «нт», що і призвело до читання як « ОСОБА_2 ».

Вивчивши вищезазначену заяву, суддя приходить до висновку про необхідність відмови відкриття провадження у цивільній справі з підстав п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, зважаючи на таке.

Ч. 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ч. 1 статті 315 ЦПК України і не є вичерпним.

Ч. 3 ст. 315 ЦПК України передбачено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження.

Аналіз змісту заяви свідчить про те, що заявник просить встановити факт тотожності особи, а саме, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є однією і тією ж особою, що суперечить вимогам статті 315 ЦПК України.

Наведене виключає можливість розгляду заяви про встановлення факту тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах, зокрема, факт що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є однією і тією ж особою, в порядку цивільного судочинства, що є підставою для відмови у відкритті провадження в справі у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 листопада 2019 року у справі № 592/7612/17 зробив висновок про те, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в сукупності з положеннями частини третьої статті 124 Конституції України та в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в судах.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Наведені суддею висновки узгоджуються з висновками, наведеними Верховним Судом у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 464/6696/20.

Керуючись ст. ст. 186, 315, 259-261 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту , що має юридичне значення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Н.Л. Волошина