УХВАЛА

06 січня 2026 року

місто Київ

справа № 216/2485/25

провадження № 61-16508ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року у складі колегії суддів Зубакової В. П., Бондар Я. М., Остапенко В. О. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

1. У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави України в особі Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування шкоди, в якому просив суд:

- визнати незаконною бездіяльність держави України в особі Міністерства юстиції України щодо невиконання протягом 4 років i 8 місяців рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Poгy Дніпропетровської області від 09 квітня 2021 року в справі № 216/4601/20, яке набрало законної сили 11 травня 2021 року;

- стягнути з держави України в особі Міністерства юстиції України 600 євро на відшкодування моральної (немайнової) шкоди за тривале невиконання рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Pory Дніпропетровської області від 09 квітня 2021 року в справі №216/4601/20, яке набрало законної сили 11 травня 2021 року;

- стягнути з держави України в особі Міністерства юстиції України грошові кошти в сумі 7 790 500,00 грн у рахунок виконання вказаного судового рішення.

2. Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року провадження у цій справі закрито та роз`яснено позивачу, що він має право звернутися з цим позовом до суду в порядку адміністративної юрисдикції.

3. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

4. ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року, яка мотивована тим, що після повернення справи до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду справа не була передана судді, в провадженні якого перебувала ця справа. Натомість було здійснено новий автоматизований розподіл справи між суддями з визначенням іншого судді (відмінного від того, який постановив ухвалу про закриття провадження у справі, скасовану судом апеляційної інстанції).

5. Позивач уважав, що справа підлягала передачі раніше визначеному судді та просив суд апеляційної інстанції роз'яснити резолютивну частину постанови щодо «направлення справи до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду» в контексті того, яким саме судом (суддею) має здійснюватися продовження розгляду цієї справи.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали

6. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року.

7. Ухвала мотивована тим, що роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які набрали законної сили та які підлягають виконанню у випадку, якщо вони не виконані або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

8. Суд зазначив, що постанова Дніпровського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року викладено чітко та не містить неоднозначних формулювань, які викликають суперечки щодо її розуміння під час виконання.

9. Формулювання резолютивної частини вказаної постанови щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції вжито судом відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України. Натомість доводи заяви ОСОБА_1 фактично зводяться до незгоди із визначенням в порядку автоматизованого розподілу судді для розгляду цивільної справи № 216/2485/25 після скасування ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року.

10. Оскільки постанова Дніпровського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року відповідно до правил статі 271 ЦПК України роз`ясненню не підлягає, то суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Доводи та вимоги особи, яка подала касаційну скаргу

11. 22 грудня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

12. Касаційну скаргу позивач мотивував тим, що, на його переконання, справа після скасування апеляційним судом ухвали місцевого суду про закриття провадження у справі мала бути передана саме тому судді, яким постановлено скасовану в апеляційному порядку ухвалу, адже саме для нього є обов`язковими вказівки суду вищої інстанції.

13. Позивач переконаний, що суд апеляційної інстанції повинен здійснювати контроль за виконанням власних судових рішень, який полягає в нагляді за дотриманням належних судових процедур, у тому числі в частині визначення складу суду першої інстанції. Вважає, що відмова в задоволенні його заяви про роз`яснення судового рішення сприяє розгляду його справи неповноважним судом (судом, не встановленим законом).

Щодо процесуальних передумов вирішення судом питання про відмову у відкритті касаційного провадження

14. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій (частина третя статті 3 ЦПК України).

15. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України в разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

16. Ухвала апеляційного суду про відмову в роз`ясненні судового рішення не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

17. Питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів (частина п`ята цієї ж статті).

18. За приписами частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

19. Із матеріалів касаційної скарги, аналізу змісту оскаржуваної ухвали Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для виникнення сумнівів щодо правильності застосування судом норм права, які регулюють спірні правовідносини.

20. Такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на таке.

Право застосоване судом та оцінка доводів касаційної скарги

21. Відповідно до частини першої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

22. Роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні незрозумілості, неясності судового рішення. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення пов`язується з обставинами неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

23. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті та не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

24. Роз`яснення, за загальним правилом, полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові або невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

25. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання (частина друга статті 271 ЦПК України).

26. Аналіз наведених приписів процесуального закону дає підстави для висновку, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» (див., зокрема, ухвали Великої Палати Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 308/6581/17, від 06 жовтня 2020 року у справі № 233/3676/19).

27. За змістом частин третьої, четвертої статті 258 ЦПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується ухваленням постанови.

28. У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 просив роз`яснити постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року, прийняту за результатами перегляду ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року про закриття провадження у справі, якою ця ухвала скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

29. Отже, розгляд справи № 216/2485/25 судами не завершено, а постанова Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року не є тим судовим рішенням, яке підлягає виконанню в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

30. Установивши, що постанова Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року не підлягає примусовому виконанню, у зв`язку із чим не є судовим рішенням, яке може бути роз`яснене за правилами статті 271 ЦПК України, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

31. Доводи заяви ОСОБА_1 фактично зводяться до незгоди із визначенням судді для розгляду цивільної справи № 216/2485/25 після скасування ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року про закриття провадження та по своїй суті суперечать положенням частини першої статті 37 ЦПК України, яка визначає, що суддя, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, не може брати участь в новому розгляді цієї самої справи в суді першої інстанції після скасування ухвали суду про закриття провадження у справі.

32. Інші наведені в касаційній скарзі аргументи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції й не дають підстав вважати, що суд порушив норми процесуального права.

33. Оскільки правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Ступак

Є. В. Синельников

В. В. Шипович