Справа №464/8215/25
пр № 2/464/204/26
У Х В А Л А

05 січня 2026 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Гирьки К.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» (далі ПАТ СК «Інтер-Поліс») до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

у с т а н о в и в:

представник позивача ПАТ СК «Інтер-Поліс» - Гусєв П.В. звернувся в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ СК «Інтер-Поліс» завдані збитки в порядку регресу в розмірі 17 200 грн, а також судовий збір, сплачений при поданні позову до суду, в розмірі 2 422,40 грн.

Ухвалою судді від 08.12.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від представника позивача ПАТ СК «Інтер-Поліс» - Гусєв П.В. 05.01.2026 надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку із задоволенням відповідачем вимог позивача. Окрім цього, представник позивача просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заяву підтримав, просив таку задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Принцип диспозитивності полягає, зокрема, у тому, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом приписів статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи наведене, оскільки представник позивача, відповідно до положень ст. ст. 49, 255 ЦПК України, відмовився від позову, підстави для неприйняття такої відмови судом не встановлено, відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства і не порушує права сторін, відтак провадження у справі слід закрити в зв`язку з відмовою позивача від позову.

Згідно із ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Статтею 142 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат у разі закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Приписами ч. 3 ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

За змістом цієї статті, позивач, який не підтримує позовні вимоги, набуває право на відшкодування судових витрат в разі, коли він звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача, а відповідач після пред`явлення до нього позову задовольнив ці вимоги, тобто виконав вимоги позивача.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 відшкодовано позивачу ПАТ СК «Інтер-Поліс» завдані збитки в порядку регресу вже після пред`явлення позову та після відкриття провадження у справі, тобто позивач не підтримує свої позовні вимоги внаслідок їх задоволення.

Отже, оскільки подання заяви позивачем про закриття провадження у справі було зумовлено виконанням відповідачем своїх зобов`язань, які були предметом позову, після відкриття провадження у справі судом, відтак судові витрати, про стягнення яких заявив представник позивача, підлягають стягненню із відповідача відповідно до положень ч.3 ст. 142 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.142, 247, 255, 259-261 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - закрити на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Повернути Приватному акціонерному товариству Страхова компанія «Інтер-Поліс» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Володимирська, буд.69) 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно з платіжною інструкцією №5252 від 21.11.2025 АТ «Перший український міжнародний банк», що становить 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул.Володимирська, буд.69) 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК