Справа № 159/6950/25
Провадження № 2/159/304/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження

02 січня 2026 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Денисюк Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.,

представника позивача Ковальчук С.О. (дистанційно)

представника відповідача Голярчука О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ковальчук Світлана Олександрівна, до Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, з участю третіх осіб - Головного управління ДПС у Волинській області і ОСОБА_2 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в :

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (після зміни назви - Ковельський відділ державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України), в якому просив зняти арешт, накладений постановою державного виконавця від 09.06.2025 в межах виконавчого провадження №76887274, на кошти, які перебувають на відкритому в АБ «Укргазбанк» рахунку НОМЕР_1 призначеному для зарахування заробітної плати позивача.

В обґрунтування позову вказує на неправомірність дій державного виконавця у зв`язку із накладенням арешту на банківський рахунок позивача, призначений лише для зарахування заробітної плати як військовослужбовця. На думку позивача, відповідно до вимог статей 59, 70 Закону України «Про виконавче провадження» не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань за виконавчими документами та поза межами дозволених законом розмірів відрахувань.

У відзиві на позов представник Ковельського ВДВС проти задоволення позову заперечив і повідомив, що діяв виключно в межах наявних повноважень, згідно із вимогами закону, зокрема арешт на кошти позивача накладений 09.06.2025 в рамках виконавчого провадження №76887274, де стягувачем виступає Головне управління ДПС у Волинській області. Окрім цього, на виконанні в Ковельському ВДВС перебуває виконавче провадження №24808156 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, де позивач також є боржником. В ході виконавчого провадження №76887274 отримана інформація про наявність у боржника 17 банківських рахунків. 13.06.2025 за заявою боржника ОСОБА_1 винесена постанова про визначення поточного рахунку НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», як рахунку для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом про Державний бюджет на 1 січня поточного року. У такий спосіб гарантовані права позивача державним виконавцем дотримані.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Ковальчук С.О. позов підтримала, мотивуючи тим, що позивач позбавлений можливості користуватися заробітною платою навіть в межах захищеної суми, оскільки перебуває в зоні бойових дій, а встановлені державним виконавцем обмеження у виді арешту коштів, вимагають особистої присутності держателя банківської карти для зняття коштів у приміщенні банківської установи.

Представник відповідача Голярчук О.О. вважає доводи позивача безпідставними, оскільки в межах виконавчого провадження для позивача, як боржника, створені усі умови для здійснення видаткових операцій в межах дозволених законодавством сум. Особливості функціонування банківської системи не впливають на правильність прийнятих ним рішень при проведенні виконання.

Заслухавши учасників судового розгляду, з`ясувавши у представника позивача позицію щодо обраного способу захисту, вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним з засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Так, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Правом подати позов відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» наділена особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, відповідно ця особа вправі звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, розділом VII ЦПК України для сторін виконавчого провадження передбачений спеціальний порядок, за яким здійснюється судовий контроль за виконанням судових рішень.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18 викладено висновок про те, що «боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України».

Суд встановив, що позивач є боржником у виконавчому провадженні №24808156 на виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області у справі 2-146/11 про стягнення аліментів на утримання дитини, а також боржником у виконавчому провадженні №76887274 про стягнення коштів за документом (вимогою), виданим ГУ ДПС України у Волинській області від 09.12.2024.

Як сторона виконавчого провадження №24808156 про стягнення коштів на утримання дитини на виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог ЦПК України, ОСОБА_1 наділений правом подати скаргу, а не позов на дії/рішення державного виконавця.

Водночас арешт на кошти, який позивач просить скасувати, накладений постановою державного виконавця від 09.06.2025 в рамках виконавчого провадження №76887274 на виконання не судового рішення, а вимоги іншого органу (ГУ ДПС України у Волинській області).

Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, у разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом у силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 287 КАС України.

Подібний висновок наведений у постанові ВП ВС від 05.05.2020 у справі №589/117/17, від 21.08.2019 у справі №381/2126/18.

З урахуванням наведеного, заявлений ОСОБА_1 позов не належить до юрисдикції загального суду.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись пунктом першим частини першої статті 255, статтями 477, 477-1 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ковальчук Світлана Олександрівна, до Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, з участю третіх осіб - Головного управління ДПС у Волинській області і ОСОБА_2 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, - закрити.

Роз`яснити право на звернення з адміністративним позовом до Волинського окружного адміністративного суду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 02.01.2026.

ГоловуючийТ. В. Денисюк