Провадження № 2/643/2354/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026 Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання Вишнякової Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось з даним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за договором №5363756 від 28.11.2019 у розмірі 72041,21 грн, а також 2422,40 грн судового збору та 25000,00 грн витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначає, що 28.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір №5363756 в електронній формі. Сума кредиту становить 14 000 грн., та надається позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Проценти за користування кредитом становлять 2100, 00 грн. та нараховуються з розрахунку 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір № 15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором №5363756. В свою чергу, 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору № 10-01/2023 відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5363756. ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість у розмірі 72 041,21 грн, з яких: 9 472,14 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 60 889,07грн - сума заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги, 1680 грн- заборгованість з комісії.

Ухвалою суду від 03.12.2025 провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не подала.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. (пункт 3 частини 1 статті 3 ЦК України).

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частина 1 статті 633 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Тобто із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).

Судом встановлено, що 28.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір № 5363756, за умовами якого, ТОВ «Мілоан» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 14 000 грн, строком на 10 днів до 08.12.2019, з комісією за надання кредиту, яка нараховується за ставкою 12% від суми кредиту одноразово, процентами за користування кредитом 2100,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом, яка становить 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту 1680,00 грн.

Відповідно до пункту 6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства.

Пунктами 6.4., 6.5. Договору передбачено, що укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

На підтвердження виконання умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надано платіжне доручення на суму 14000 грн., ОСОБА_1 , кредитний договір №5363756 від 28.11.2019, отримувач власник платіжної картки № 516874ХХХХХХ8695 (а.с.82).

15.12.2021 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали Договір факторингу №15/12-2021-22, за умовами якого сторони погодили, що ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язується за плату прийняти належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.14-25).

Відповідно до витягу з Додатку № 3 до Договору факторингу №15/12-2021-22 від 15.12.2021, ОСОБА_1 значиться в реєстрі боржників за договором №5363756 в сумі 38415,12 грн, з яких: 9 472,14 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 27262,98 грн - заборгованість за відсотками та 1680,00грн заборгованість по комісії.

Згідно положень умов договору від 10.01.2023 № 10-01/2023 про відступлення (купівлю -продаж) прав вимоги, що укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», сторони погодили, що ТОВ «Вердикт Капітал» передало (відступило), а ТОВ «Коллект Центр» за плату прийняло належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

У реєстрі боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю -продаж) прав вимоги від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» (додаток № 3) значиться боржник ОСОБА_1 за договором №5363756 в сумі 72 041,21 грн, з яких: 9 472,14 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 60 889,07грн - сума заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги, 1680 грн- заборгованість з комісії.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №5363756 заборгованість ОСОБА_1 станом на 10.01.2023 складає 72 041,21 грн, з яких: 9 472,14 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 60 889,07грн - сума заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги, 1680 грн- заборгованість з комісії.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 751/861/17 (провадження № 61-28582ск18).

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію», розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

Частиною 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.

Підставою бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти господарських операцій і повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо-безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»).

На підтвердження виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» своїх зобов`язань, щодо надання кредиту, позивач ТОВ «Коллект Центр» надало копію платіжного доручення на суму 14000 грн., ОСОБА_1 , кредитний договір №5363756 від 28.11.2019, отримувач власник платіжної картки № 516874ХХХХХХ8695.

Разом з тим, копія вказаного документу не може вважатися належним доказом надання відповідачеві кредиту на підставі договору №5363756 від 28.11.2019.

Вказане платіжне доручення не відповідає за формою та змістом вимогам, установленим постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року №22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» у відповідній редакції. В матеріалах справи відсутні докази, що рахунок, на який згідно вказаного платіжного доручення здійснювалося перерахування коштів належить саме ОСОБА_1 .

Таким чином, належних та допустимих доказів на підтвердження факту перерахування відповідачу грошових коштів за договором №5363756 від 28.11.2019, суду не надано.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором у повному обсязі.

Оскільки у задоволенні позову ТОВ «Коллект Центр» суд відмовив, відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265,274-279,354ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12.01.2026.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місце знаходження юридичної особи: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.М.Довготько