Провадження № 2-з/932/124/25
Провадження № 2-з/932/124/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 січня 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Потоцької С.С., розглянувши заяву адвоката Волошиної К.Ю., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Волошина К.Ю. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у її вихованні.

У заяві заявник просить на період розгляду справи та до набрання законної сили рішенням суду у даній справі встановити тимчасовий порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , а саме:

зобов`язати матір дитини передавати малолітню ОСОБА_3 батькові ОСОБА_1 щосуботи о 15:00, з правом її самостійного перебування з батьком без присутності та контролю матері;

зобов`язати батька повернути дитину матері щонеділі о 18:00 за визначеними між батьками місцем;

-у разі погіршення стану здоров`я дитини порядок її передачі може бути тимчасово змінений виключно з урахуванням найкращих інтересів дитини та її стану здоров`я, за взаємною згодою обох батьків, без односторонніх рішень будь-кого з них;

-дозволити зміну зазначеного графіка в інший час або день лише за взаємною згодою батька та матері, за умови, що така зміна відповідає найкращим інтересам дитини.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.12.2024 у справі № 199/8110/24 шлюб між ним та ОСОБА_4 розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу Відповідачка свідомо та систематично обмежує можливість дитини підтримувати повноцінне спілкування зі своїм батьком. Замість того, щоб сприяти збереженню природного емоційного зв`язку між донькою та позивачем, відповідачка створює численні штучні перешкоди, які позбавляють дитину стабільних контактів із батьком. Навіть у тих випадках, коли Позивач наполягав лише на короткотривалих зустрічах чи телефонному спілкуванні, Відповідачка відмовляла без будь-яких об`єктивних причин. Часто вона взагалі ігнорувала його звернення або свідомо затримувала відповіді, що унеможливлювало домовленість про зустріч у зручний для дитини час. У багатьох випадках відповідачка відмовляла у наданні телефону дитині, аби та могла поспілкуватися з батьком, або ж перебувала поруч під час розмови, перериваючи спілкування, що позбавляло дитину відчуття довірливого контакту. З огляду на вік дитини (4 роки) кожен тривалий період відсутності контакту з батьком має безпосередній негативний вплив на її психоемоційний стан, формує відчуття втрати, тривоги та дезорієнтації. У таких справах час є критичним фактором, а зволікання судового розгляду фактично поглиблює порушення прав дитини.

Тому, заявник просить вжити заходи забезпечення позову.

У зв`язку з перебування судді у щорічній відпустці заява розглянута у робочий день після виходу з відпустки.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить до ОСОБА_4 усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язавши ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні та участі у важливих подіях життя дитини;

визначити порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою, встановивши наступний графік:

- Дитина проживає з кожним із батьків почергово: один календарний тиждень з батьком один календарний тиждень з матір`ю;

- Передання дитини здійснюється щопонеділка у дошкільному навчальному закладі (дитячому садочку), який відвідує дитина: той із батьків, у кого дитина перебувала протягом попереднього тижня, зранку приводить дитину до дитячого садка; інший із батьків забирає дитину після закінчення занять.

- У разі погіршення самопочуття чи тимчасової непрацездатності дитини порядок передання може бути змінений, але виключно: з урахуванням інтересів та стану здоров`я дитини; за взаємною письмовою або усною домовленістю батьків.

- Графік почергового проживання та спілкування може змінюватися у будь-який час за взаємною згодою обох батьків, якщо такі зміни відповідають найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2, 3 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачені такі види забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 127/31828/19 вказано, що у справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції правильно врахував, що зустрічі матері з дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків матері із її малолітньою дитиною і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини. Колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з матір`ю. Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив і у постанові від 04 квітня 2018 року у справі № 344/16653/16-ц.

Матеріали справи не містять виключних обставин, які були б підтверджені належними доказами та виключали б можливість підтримувати батькові зв`язок із його малолітнім сином до закінчення судового процесу. Зустрічі батька з дитиною є співмірним заходом забезпечення позову з огляду на можливу тривалість розгляду спору та право на особисте спілкування з дитиною.

Суд наголошує, що підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» («Сristian Сatalin Ungureanu v. Romania», заява № 6221/14, пункти 29-34, рішення від 04 вересня 2018 року) допущення державою ситуації, коли один з батьків втрачає доступ до власної дитини ще й протягом тривалого часу, у тому числі за наявності судового спору між батьками, від якого, зокрема, залежить характер цього доступу, навіть якщо це відбувається без порушення існуючих нормативних правил держави, є порушенням статті 8 Європейської конвенції з прав людини 1950 року - права на повагу до приватного і сімейного життя того з батьків, доступ до дитини якого обмежується або унеможливлюється. Згідно з практикою ЄСПЛ оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів з точки зору збалансованості інтересів. Залежно від обставин конкретної справи вони можуть відрізнятися. Але надзвичайно важливими є врахування найкращого інтересу дитини. При визначенні найкращого інтересу дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, п. 100, від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, п. 76).

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 490/1087/21 (провадження № 61-12931св21) вказано, що судове рішення про визначення місця проживання дитини і відібрання дитини від батька (матері) без позбавлення батьківських прав спрямовано на передачу дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька). Заходи ж забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від неї, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання. У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що зустрічі батька з дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків батька із його малолітньою дитиною і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини.

У постанові Верховного Суду від 05 травня 2025 року у справі № 466/2651/23 викладено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахування такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі 754/5683/22 викладено такий правовий висновок.

Велика Палата Верховного Суду констатує, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Судом встановлено, що між батьками дійсно наявний спір про визначення способів участі батька у вихованні дитини.

Тому суд дійшов висновку про те, що заяву про забезпечення позову необхідно задовольнити, з огляду на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, і такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачами вимогами.

У постанові Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 369/8877/22 викладено висновок про те, що правильним є висновок судів про те, що заборона будь-яким фізичним особам, у тому числі матері перешкоджати батькові виконувати батьківські права, у том числі на спілкування з малолітнім сином, не є тотожною заявленим позивачем позовним вимогам, а пов`язана із забезпеченням цих вимог і збереженням контактів та емоційного зв`язку з дитиною.

Керуючись ст.ст. 149 - 153, 157, 260, 261, 353 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Волошиної К.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: орган опіки та піклування Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у її вихованні.

До набрання законної сили рішення суду у справі№ 932/19490/25 визначити тимчасовий порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , а саме:

зобов`язати матір дитини- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передавати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щосуботи о 15:00, з правом її самостійного перебування з батьком без присутності та контролю матері;

зобов`язати батька- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повернути дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щонеділі о 18:00 за визначеними між батьками місцем;

-у разі погіршення стану здоров`я дитини порядок її передачі може бути тимчасово змінений виключно з урахуванням найкращих інтересів дитини та її стану здоров`я, за взаємною згодою обох батьків, без односторонніх рішень будь-кого з них;

-дозволити зміну зазначеного графіка в інший час або день лише за взаємною згодою батька та матері, за умови, що така зміна відповідає найкращим інтересам дитини.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Ухвала також може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя С.С. Потоцька