Справа № 187/2206/25
№ провадження 2-з/196/1/2026
УХВАЛА

05.01.2026 року с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в особі судді Бабічевої Л.П., розглянувши у приміщенні суду с-ща Царичанка в порядку письмового провадження заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка є законним представником малолітньої доньки ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лимар Єгор Володимирович, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно розпорядження голови Петриківського районного суду Дніпропетровської області «Щодо передачі справи на розгляд іншого суду» від 25.12.2025 р. №2, 02.01.2026 р. до Царичанського районного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка є законним представником малолітньої доньки ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лимар Єгор Володимирович, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Також одночасно з позовом до Царичанського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Дніпровського району Дніпропетровської області Лимар Єгору Володимировичу вчиняти будь-які дії щодо оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення розгляду по суті її позовної заяви.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що у позовній заяві вона просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

27 листопада 2025 року сплинув шестимісячний строк для прийняття спадщини, після чого нотаріус повинен видати спадкоємцям Свідоцтва про право на спадщину.

З метою запобігання видачі спадкоємцю за законом свідоцтва про право на спадщину, що може ускладнити розгляд даної цивільної справи і утруднити виконання рішення суду у разі задоволення її позовних вимог, заявниця просить суд заборонити приватному нотаріусу Дніпровського району Дніпропетровської області Лимар Є.В. вчиняти будь-які дії щодо оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до розгляду по суті її позовної заяви.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд доходить такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, в тому числі попередити потенційні труднощі у подальшому при виконанні такого рішення.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд і заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). При вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 1/2 частку такого майна: земельної ділянки, площею 0,86 га, кадастровий номер :02:527:5267; земельної ділянки, площею 1,66 га, кадастровий номер :02:435:5267; земельної ділянки, площею 4,84 га, кадастровий номер :01:307:5267; земельної ділянки, площею 50 га, кадастровий номер :02:001:0170; земельної ділянки, площею 35,9279 га, кадастровий номер :02:001:0225; земельної ділянки, площею 1,5469 га, кадастровий номер :02:002:1181; земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер :03:005:0750; нежитлової будівлі (корівника), площею 1600 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлової будівлі (магазину), площею 162,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; житлового будинку, загальною площею 190,5 кв.м., житловою площею 57,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; кормоцеху та телятника за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіля «САЗ» модель 3507, вантажний, самоскид, тип палива бензин, 1983 року випуску; автомобіля «Toyota Prado» 2008 року випуску, універсал, тип палива бензин або газ.

Спадкодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже, 27 листопада 2025 року сплинув шестимісячний строк для прийняття спадщини.

У листі приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лимар Є.В. від 19.11.2025 р., який адресовано позивачці ОСОБА_1 , зазначено підстави неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 .

Спір у судовому порядку між сторонами не вирішено.

Відповідно до ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, іншими заходами необхідними для забезпечення ефективного захисту. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Також, суд зазначає, що заборона вчиняти певні дії щодо оформлення нотаріусом прав на спадкове майно, щодо якого між сторонами виник спір, не є позбавленням права власності. Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору скасовуються судом.

Так, захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії входить до переліку видів забезпечення позову, передбачених ст.150 ЦПК України і відповідає предмету позову у даній справі та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища між сторонами.

Враховуючи викладене, беручи до уваги ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі його задоволення, а також не забезпечить ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулась, а також з урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для вжиття заходу забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, заява позивачки про забезпечення позову підлягає задоволенню.

За змістом ч. 7 ст. 153, ч. 6 ст. 154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч.3 ст. 154 ЦПК України, є вичерпним.

У даному випадку судом не встановлено обставин для обов`язкового вжиття судом зустрічного забезпечення, а тому суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення за таких обставин.

Підстави скасування заходів забезпечення позову визначені статтею 158 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153,157, 158, 258-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка є законним представником малолітньої доньки ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лимар Єгор Володимирович, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Заборонити приватному нотаріусу Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лимар Єгору Володимировичу (51800, с. Петриківка, вул. Ясна, 2А Дніпровського району Дніпропетровської області) вчиняти будь-які дії щодо оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію ухвали направити приватному нотаріусу Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лимар Єгору Володимировичу (51800, с. Петриківка, вул. Ясна, 2А Дніпровського району Дніпропетровської області) для виконання, сторонам для відому.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її постановлення.

Суддя Л.П. Бабічева