Справа № 308/2522/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Фітаса А.М.,

розглянувши заяву приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича про забезпечення позову подану одночасно з пред`явленням позову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича, що діє в інтересах стягувача товариства з обмеженою відповідальністю «Кейтерінг Сервіс Кампані» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Олійник Любов Євгенівна, про визнання недійсним договору дарування житлового будинку та земельної ділянки,-

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Дмитро Андрійович, що діє в інтересах стягувача товариства з обмеженою відповідальністю «Кейтерінг Сервіс Кампані», звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з заявою про забезпечення позову одночасно з пред`явленням позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Олійник Любов Євгенівна, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що є предметом позову та належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме на:

- житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,06 га, кадастровий номер :24:002:0156.

Заяву про забезпечення позову мотивовано тим, що до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області заявником подано позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Олійник Любов Євгенівна про визнання недійсним договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого 29 жовтня 2025 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Олійник Л.Є. за Р№1313.

Заявник зазначає, що підставою для звернення до суду стало неправомірне, з метою уникнення звернення стягнення на майно та уникнення виконання своїх зобов`язань, відчуження ОСОБА_1 всього свого майна на користь ОСОБА_2 на підставі договорів дарування.

Вказує, що ОСОБА_1 знав про свій обов`язок щодо виконання судових рішень про стягнення з нього на користь стягувача заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги № 3 від 19.04.2023, однак з метою уникнення виконання своїх грошових зобов`язань 29.10.2025 року уклав з ОСОБА_2 договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого 29 жовтня 2025 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Олійник Л.Є. за Р№1313, відповідно до якого подарував їй все своє нерухоме майно.

Наголосив, що метою укладення боржником ОСОБА_1 даного договору дарування було намагання приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок рішень суду (грошових зобов`язань) та від звернення стягнення на майно в порядку виконання судових рішень, зокрема враховуючи той факт, що ОСОБА_1 знаючи про вказані обставини та про те, що задоволення за рішеннями суду буде здійснюватись за рахунок майна, що належить йому на праві власності, здійснив безоплатне відчуження всього нерухомого майна, що належало йому на праві власності, чим фактично унеможливив виконання судового рішення, а саме: Рішення Господарського суду Закарпатської області від 27.06.2025 року у справі №907/1014/24 про стягнення з фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кейтеринг Сервіс Кампані" 2 138 911,84 грн заборгованості, з яких 2 000 000,00 грн основного боргу, 103 829,87 грн інфляційних втрат, 35 081,97 грн 3% річних, а також 25 666,95 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

Вважає, що вказані обставини є беззаперечним свідченням того, що вказаний договір дарування було укладено 29.10.2025 ОСОБА_1 з метою недопущення звернення стягнення на його майно, при цьому він діяв недобросовісно та зловживаючи своїми правами, завдав шкоди Кредитору.

Згідно інформаційної довідки № 463745508 та № 463770902 від 11.02.2026, відповідно до якої було здійснено пошук в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що ОСОБА_2 станом на сьогоднішній день є власником житлового будинку разом з земельною ділянкою, на якій знаходиться будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки посвідченого 29 жовтня 2025 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Олійник Л.Є. за Р№1313.

Звернув увагу, що в даному випадку причиною, у зв`язку з якою потрібно забезпечити позов є те, що ОСОБА_2 можуть бути здійснені дії щодо відчуження майна на користь третіх осіб, що зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі. Вважає, що з поведінки відповідачів у справі вбачається, що 29.10.2025 договір дарування було укладено ними з метою ухилення від виконання зобов`язань та недопущення звернення стягнення на дане майно, що фактично унеможливило виконання судового рішення, а саме рішення Господарського суду Закарпатської області у справі №907/1014/24, що набрало законної сили 13.10.2025.

Виходячи з наведеного вважає, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача 2 ОСОБА_2 (що є предметом позову), може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав заявника/позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду, адже у разі, якщо до закінчення розгляду спору у цій справі відповідач 2 ОСОБА_2 здійснить відчуження спірного майна, то стягувач (кредитор) не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження (про визнання недійсними договору дарування) без нових звернень до суду, що взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав інтересів товариства з обмеженою відповідальністю «Кейтеринг Сервіс Кампані» у межах даної справи.

На підставі ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи, а відтак керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши подану заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 названої статті).

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (пункти 3, 4 частини першої, частина п`ята статті 151 ЦПК України).

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (частина друга статті 151 ЦПК України).

Отже, від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Водночас при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 (провадження № 14-28цс23) зазначено, що «ключовим при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову є встановлення: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії».

У заяві про забезпечення позову приватний виконавець вказує, що звернувся до суду в інтересах стягувача, товариства з обмеженою відповідальністю «Кейтерінг Сервіс Кампані» з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Олійник Любов Євгенівна, про визнання недійсним договору дарування житлового будинку та земельної ділянки.

Можливість звернення приватного виконавця до суду в інтересах стягувача з рецисорним позовом підтверджена постановою Великої Палати Верхового Суду від 10.09.2025 у справі № 367/252/24, відповідно до якої «діяльність виконавця обумовлюється необхідністю підтримання принципів законності і верховенства права, а не інтересом конкретного учасника виконавчого провадження. Забезпечення найбільш сприятливої ситуації для досягнення виконання судового рішення відповідає не лише інтересам суспільства, яке, безумовно, зацікавлене в підтриманні правопорядку в державі, а й майновим чи немайновим інтересам стягувача у виконавчому провадженні. Тому виконавець вправі звернутися до суду з позовами про визначення частки боржника у спільному майні та про оспорення фраудаторного правочину саме в інтересах стягувача (а не боржника) у виконавчому провадження».

На підтвердження обставин, викладених у заяві приватний виконавець надав:

- судовий наказ № 907/1014/24, виданий Господарським судом Закарпатської області від 12.01.2026 про стягнення зі фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кейтеринг Сервіс Кампані» 2 138 911,84 грн. заборгованості, з яких 2 000 000,00 грн. основного боргу, 103 829,87 грн. інфляційних втрат, 35 081,97 грн. 3% річних, а також 25 666,95 грн. відшкодування сплаченого судового збору;

- копію заяви стягувача товариства з обмеженою відповідальністю «Кейтеринг Сервіс Кампані» про примусове виконання рішення від 22.01.2026;

- постанову про відкриття виконавчого провадження № 80069465 від 23.01.2026;

- постанови про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №80069465 від 23.01.2026 ;

- інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 463734738 від 11.02.2026, відповідно до якої власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 ;

- інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 463806296 від 11.02.2026, відповідно до якої власником земельної ділянки площею 0,06 га кадастровий номер :24:002:0156 за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 ;

- копію договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 (дарувальником) та ОСОБА_2 (обдаровуваною), посвідчений Олійник Л.Є., приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу 11.12.2024 за р. № 2806;

- договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 (продавцем) та ОСОБА_6 (покупцем), посвідчений Мужейдовою Т.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29.10.2025 за р. № 1313;

- актовий запис про шлюб №758 від 23.12.2004.

Наведені обставини та докази, подані на їх підтвердження, свідчать, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Кейтеринг Сервіс Кампані» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 існує спір щодо виконання зобов`язань за договором поворотної фінансової допомоги №3 від 19.04.2023, який перебуває на стадії примусового виконання.

Суд погоджується з аргументами заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист прав стягувача. Наявна державна реєстрація права власності на спірне майно за ОСОБА_2 , створює для неї необмежену можливість розпорядитися цим майном. Таке відчуження матиме наслідком або відмову в позові через неналежність відповідачів, або залучення до участі у справі співвідповідачів. У цьому разі об`єктивний розгляд справи буде значним чином ускладнений, оскільки суд буде змушений враховувати інші зареєстровані права на майно та виходити з принципу пропорційності між захистом інтересів стягувача та інтересами власника майна

Виходячи зі змісту спірних правовідносин, вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладання арешту на будинок та земельну ділянку не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_2 , оскільки можливість розпоряджатися вказаним об`єктом обмежується на певний час, тобто має тимчасовий характер та є лише збереженням існуючого становища до завершення розгляду цієї справи по суті.

Отже, оскільки такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно прямо передбачений чинним законодавством, є співмірним з вимогами, з якими приватний виконавець звернувся до суду в інтересах стягувача, а також ураховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб унеможливить виконання рішення суду та істотно ускладнить ефективний захист прав стягувача, заяву про забезпечення позову належить задовольнити повністю.

Щодо зустрічного забезпечення суд ураховує, що згідно із частиною першою статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

З огляду на наведене правило процесуального закону суд має право, однак, він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені частиною третьою статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 61-11274св18.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Окрім того, відповідно до вимог частини шостої статті 154 ЦПК України особи, які набудуть статусу відповідача у справі, не позбавлені права звернутись з клопотанням про вжиття заходів зустрічного забезпечення та надати докази, які на їх думку підтверджують наявність обставин для такого забезпечення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича про забезпечення позову, подану одночасно з пред`явленням позову задовольнити.

У порядку забезпечення позову, до вирішення справи по суті накласти арешт на:

- житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,06 га, кадастровий номер :24:002:0156.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя І.О. Шепетко