АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року

м. Чернівці

справа № 724/3920/25

провадження 822/239/26

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Височанської Н.К., Одинака О.О.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»,

відповідач ОСОБА_1 ,

апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2025 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Скрипник С.М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В жовтні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал» (далі ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Посилалося на те, що 08 жовтня 2023 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 7149166 про надання споживчого кредиту. Сторони узгодили його істотні умови, а саме: сума кредиту складає 4 000 гривень; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту 02 жовтня 2024 року, що зазначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору.

ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання виконало та надало відповідачу кредит у визначеному договором розмірі 4 000 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на вказану в договорі платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджено довідкою ТзОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів.

Укладаючи кредитний договір сторони перебачили нарахування відсотків 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору. 18 жовтня 2023 року відповідачем не здійснено оплату процентів, згідно графіку платежу та не повернуто тіло кредиту. Позивачем були нараховані проценти за 128 календарних днів з 28 травня 2024 року по 02 жовтня 2024 року в межах строку договору, що становлять суму 10188 гривень 80 копійок (4000,00 гривень х 1,99 % = 79,6 гривень х 128 днів).

27 травня 2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» був укладений договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно якого відступлено останньому право грошової вимоги, зокрема, і за даним кредитним договором. До позивача, відповідно до укладеного договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, перейшло право грошової вимоги за кредитним договором у розмірі 9730 гривень 20 копійок, яка складається з 4000 гривень тіло кредиту, 5731 гривень 20 копійок сума процентів за користування кредитними коштами.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором становить 19920 гривень, яка складається з 4000 гривень тіло кредиту, 5731 гривень 20 копійок сума процентів за користування кредитними коштами, та 10188 гривень 80 копійок нараховані позивачем відсотки за 128 календарних днів після відступлення права вимоги, в межах строку дії кредитного договору.

Просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 19920 гривень, вирішити питання розподілу судових витрат зокрема і витрат на професійну правничу допомогу, а також в порядку ч.10,11 ст.265 ЦПК України органу (особі),що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором №7149166 від 08 жовтня 2023 року у розмірі 9 731 гривню 20 копійок, яка складається із: суми кредиту у розмірі 4000 гривень., суми заборгованості за процентами нарахованих за користування кредитом 5731,20 гривень

Вирішено питання про судові витрати.

В іншій частині вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в порушення умов договору відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» не повернув, чим порушив його права, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 9731 гривню 20 копійок, з яких 4 000 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 5731 гривень 20 копійок заборгованість за відсотками, оскільки зазначена сума ґрунтується на вимогах закону та підтверджена письмовими доказами.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення нарахованих відсотків за 128 календарних днів з 28 травня 2024 року по 02 жовтня 2024 року у розмірі 10188 гривень 80 копійок, то такі задоволенню не підлягають, оскільки не обґрунтована позивачем та не підтверджена матеріалами справи, зокрема, карткою обліку договору (розрахунком заборгованості).

Вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норма матеріального права, а також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» вважає, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом з 28 травня 2024 року по 02 жовтня 2024 року у розмірі 10188 гривень 80 копійок.

Заявник наголошує, що укладений між первісним кредитором та відповідачем кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства України, нараховані позивачем відсотки відповідають умовам договору, які добровільно прийняті відповідачем під час його укладення. Позивач діяв у межах договірних зобов`язань, а відповідач отримав вигоду у вигляді кредитних коштів та погодився на умови їх повернення.

Звертає увагу суду на те, що нараховані відсотки не носять штрафного характеру - не є пенею чи неустойкою, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.

Позиція апеляційного суду

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

08 жовтня 2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», був укладений електронний договір № 7149166 про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.3 договору сума кредиту складала 4 000,00 гривень. Пунктом 1.4 врегульовано, що строк кредиту становить 360 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту, що є додатком № 1 до цього договору (а.с.75-80).

Для підписання кредитного договору ОСОБА_1 був використаний електронний підпис одноразовим ідентифікатором «С7362», відповідно до вимог ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

TOB «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 4 000,00 гривень, шляхом зарахування 08 жовтня 2023 року кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

Доказів спростування вказаного матеріали справи не містять.

Також відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту із зазначенням всієї необхідної інформації щодо умов кредитування (а.с.83-84).

Відповідно до картки обліку договору (розрахунок заборгованості), за період з 08 жовтня 2023 року по 26.травня 2024 року ОСОБА_1 має заборгованість в загальному розмірі 9731,20 гривень, з яких: 4 000,00 гривень тіло кредиту та 5731,20 гривень нараховані проценти (а.с.87-91).

Відповідно до картки обліку договору (розрахунок заборгованості), за період з 28 травня 2024 року по 02 жовтня 2024 року ОСОБА_1 нараховувалася заборгованість за нарахованими проценти за вказаний період на суму 10188,80 гривень (а.с.92-93).

27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» був укладений договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 7149166 від 08 жовтня 2023 року. Відповідний акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року було підписано сторонами даного договору.

Відповідно до витягу з реєстру боржників ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за кредитним договором 7149166 від 08 жовтня 2023 року, у загальному розмірі 9731,20 гривень, з яких: 4000,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 5731,20 гривень заборгованість за відсотками (а.с.95-96).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, доводи апеляційної скарги водяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом з 28 травня 2024 року по 02 жовтня 2024 року у розмірі 10188 грн 80 коп, а тому відповідно до ст.367 ЦПК апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише у вказаній частині.

Частина 1статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2ст. 15 ЦК України).

Так, заст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

В силу ст. ст. 509, 525-526, 598, 610, 611, 622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов`язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Особа, яка порушила зобов`язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити в межах позовної давності неустойку і відшкодувати збитки.

При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов`язання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується і кредитних зобов`язань, які не виконані належним чином.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Уст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 3ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ст.1077ЦК України за договором факторингу(фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона(фактор)передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі ст.1078ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Статтею 1081ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

У статті 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Матеріалами справи підтверджується, що 08 жовтня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений електронний договір № 7149166 про надання споживчого кредиту. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

27 травня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 27.05/24-ф, за яким позивач отримав (набув) право грошової вимоги до боржників ТОВ «Авентус Україна», вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача.

Згідно витягу з реєстру боржників, загальна сума заборгованості відповідача станом на дату укладання договору факторингу за кредитним договором № 7149166 склала 9730 гривень 20 копійок, з яких: 4 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5731 гривень 20 копійок - сума заборгованості за відсотками.

З аналізу наданих сторонами доказів вбачається, що між відповідачем з однієї сторони та ТОВ «Авентус Україна» з іншої, склалися кредитні правовідносини на підставі укладеного між ними договору в електронній формі.

ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за договором та здійснило переказ грошових коштів відповідачу на суму 4 000 гривень.

Даних про те, що позичальником були повернуті кошти за вказаними договорами, матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується, що ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по договором, ОСОБА_1 прийняв умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання його електронним цифровим підписом, однак, в порушення умов вказаного договору не виконав своїх зобов`язань щодо повернення коштів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення нарахованих позивачем процентів за 128 календарних днів в розмірі 10188 гривень 80 копійок, суд першої інстанції виходив з того, що право нарахування процентів за користування кредитом ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», як новий кредитор, за умовами договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року не набуло.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та ТОВ «Авентус Україна», за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Аналіз положень укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» договору свідчить про те, що до позивача за вказаним договором перейшло право грошової вимоги не тільки за існуючими на момент укладення договору розмірами заборгованості, а й за вимогами, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна», проте, на момент відступлення права вимоги ще не виникли.

Таким чином, враховуючи що ТОВ «Фінтраст Капітал» мало право нараховувати відповідачу, який не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, проценти за користування кредитом в розмірі 1,99 % на день протягом строку кредитування, який становить 360 днів, суд приходить до висновку що позивач після відсутплення права вимоги за укладеним з відповідачем договором обґрунтовано нарахував боржнику заборгованість у вигляді процентів за 128 днів в розмірі 10188 гривень 80 копійок, а тому наявні підстави для їх стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача.

З огляду на викладене, розглядаючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції внаслідок неправильно наданої оцінки змісту укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» договору факторингу, дійшов помилкового висновку про те, що право нараховувати проценти за користування кредитом ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», як новий кредитор, за умовами договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року не набуло.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга ТОВ «ФК «Фантраст Капітал» підлягає задоволенню частково, та стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за відсотками за користування кредитом 28 травня 2024 року по 02 жовтня 2024 року у розмірі 10188 гривень 80 копійок. У решті рішення підлягає залишенню без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як убачається з мотивувальної частини рішення суду апеляційної інстанції, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, а тому слід змінити розподіл судових витрат.

Після перегляду справи у суді апеляційної інстанції позов заявлено всього на суму 19920 грн., а тому з відповідача слід стягнути 2422 гривні 40 копійок за подачу позову до суду та 3633 гривні 60 копійок за подачу до суду апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 10000 гривень витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції та 8000 гривень у суді апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що заявкою №11799 року на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року між ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем укладено договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 (а.с.68-69,71-72).

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 20 жовтня 2025 року, ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» поніс витрати на оплату правової допомоги у розмірі 10000 гривень (а.с.94), та рахунком на оплату №11799-20/10-2025 від 20 жовтня 2025 року (а.с.86).

Договором про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року, звіт про надання правової допомоги згідно договору № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року від 24 грудня 2025 року. Всього надано послуг у суді апеляційної інстанції у розмірі 8000 гривень.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19).

Клопотань щодо зменшення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволено, в порядку розподілу судових витрат під час розгляду справи судом з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 18 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції.

Підсумовуючи викладене, із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню 6056 гривень (2422,4+3633,6) судового збору та 18000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2025 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом з 28 травня 2024 року по 02 жовтня 2024 року у розмірі 10188 гривень 80 копійок скасувати позов в цій частині задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за відсотками за користування кредитом з 28 травня 2024 року по 02 жовтня 2024 року у розмірі 10188 гривень 80 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 6056 гривень судового збору та 18000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту судового рішення - 18 лютого 2026 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: Н.К. Височанська

О.О. Одинак