Справа № 161/7836/25 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М.
Провадження № 22-з/802/14/26 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Данилюк В. А., Карпук А. К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану від їх імені представником ОСОБА_3 , про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Кушнір Світлана Євгенівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 , поданою від її імені представником ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Волинського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року в цій справі апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 , подану від її імені представником ОСОБА_5 , залишено без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2025 року залишено без змін.

09 лютого 2026 року до апеляційного суду надійшла заява відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подана від їх імені представником Чорною Л. О., про ухвалення у цій справі додаткового судового рішення про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, надану їм за Договором про надання професійної правничої допомоги № б/н від 29.05.2025.

До заяви приєднано копії прибуткового касового ордера № 20 від 09.02.2026 акта від 09.02.2026 № 3 приймання-передачі наданих послуг за договором про надання професійної правничої допомоги № б/н від 29.05.2026, орієнтовний розрахунок вартості послуг з надання професійної правничої допомоги АБ «Чорної Лілії» Клепарській А. С., ОСОБА_2 від 09.02.2026 за Договором про надання професійної правничої допомоги № б/н від 29.05.2025 на загальну суму 17 294 грн, копії ордера серії АС № 1171093 на надання правничої допомоги відповідачам у Волинському апеляційному суді від 21.01.2026.

18 лютого 2026 року до апеляційного суду надійшло заперечення позивача ОСОБА_4 , подане віл її імені представником Лащук Ю. В. на подану відповідачами заяву, у якій позивач просить відмовити у стягненні на користь відповідачів витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначає, що заявлена сума витрат не відповідає критеріям розумності, справедливості та пропорційності, не відповідає складності справи, затраченому часу та обсягу роботи представника. Орієнтовний розрахунок не містить відомостей про витрати часу адвокатом на надання зазначених послуг. Заявлений у заяві розмір не відповідає розміру, зазначеному у відзиві на апеляційну скаргу. Акт не містить детального опису виконаних робіт/послуг. Також у матеріалах справи відсутній Договір про надання правової допомоги № б/н від 29.05.2025.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити з таких підстав.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1 і 2 статті 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 83 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 суд зазначив, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 757/33206/22-ц зазначено, що тлумачення частини першої статті 246 ЦПК України та частини восьмої статті 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. А у разі закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України (п`ять днів після ухвалення рішення суду), - також і поважні причини пропуску цього строку. За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Натомість наслідком закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, є залишення заяви без розгляду.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Таким чином, необхідною обставиною для ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат є неможливість подання стороною доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

У цій справі заяву про судові витрати на правничу допомогу зроблено відповідачами у відзиві на апеляційну скаргу (до судових дебатів), окремо заяву з приєднанням певних доказів щодо понесених судових витрат подано протягом 5 днів після ухвалення постанови судом (на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України), але відсутнє обгрунтування поважності причин неможливості подання стороною доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, як цього вимагає ч. 1 ст. 246 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.03.2024 у справі № 459/2350/23 аналіз положень ст. 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього (орієнтовного) розрахунку у суду є право відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Надання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх стягненні, якщо такий розрахунок попередньо (з першою заявою по суті спору) не надавався, оскільки закон використовує термін «може» відмовити, а не «відмовляє». Для цього суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернувся до суду, їх значення для заявника.

Таким чином, хоча відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу у зв`язку з неподанням заявником попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат є правом суду, а не обов`язком, суд має враховувати конкретні обставини справи та принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат (додаткова постанова Верховного Суду від 25.09.2024 у cправі № 910/1007/22)

У цій справі першою заявою відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по суті спору в межах апеляційного провадження був відзив на апеляційну скаргу, який було подано 21.01.2026 від імені відповідачів їх представником адвокатом Чорною Л. О..

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів просила, серед іншого, стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на професійну правничу допомогу відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , надану відповідно до Договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 29.05.2025 у розмірі 8 647 грн. На обґрунтування такої вимоги в пункті 3 відзиву на апеляційну скаргу представник відповідачів зазначила реквізити Договору про надання професійної правничої допомоги, на підставі якого здійснюється представництво відповідачів, а також те, що відповідачами за підготовку апеляційної скарги до суду та правовий супровід під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції обумовлено сплатити адвокатському бюро 8 647 грн, тобто один розмір мінімальної заробітної плати в Україні станом на 01.01.2026. Також зазначено, що документи на підтвердження витрат на правову допомогу стороною відповідачів будуть надані у передбачений ст. 141 ЦПК України строк.

До відзиву, крім копії ордера на надання правової допомоги та копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, представником відповідачів не було приєднано ні Договору про надання професійної правничої допомоги № б/н, укладеного між Адвокатським бюро «Чорної Лілії» та відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 29.05.2025, який би містив умови, порядок обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатським бюро, ні попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які відповідачі очікують понести за надання їм професійної правничої допомоги.

Крім того, Договір про надання професійної правничої допомоги № б/н від 29.05.2025 відсутній у матеріалах справи, оскільки його не надано і суду першої інстанції.

Зазначення представником обумовленої сторонами Договору б/н від 29.05.2025 сплати відповідачами адвокатському бюро 8 647 грн не замінює попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат на професійну правничу допомогу і не є тотожним такому.

Отже, на стадії розгляду справи апеляційним судом позивач була позбавлена можливості подати до суду аргументоване клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, або навести свої доводи щодо неспівмірності цих витрат у порядку, встановленому ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що попередній (орієнтовний) розрахунок вартості послуг з надання професійної правничої допомоги АБ «Чорної Лілії» було сформовано керівником бюро та підписано замовниками (клієнтами) 09.02.2026, тобто після ухвалення судом апеляційної інстанції постанови від 04.02.2026 у цій справі, що суперечить принципу розумності та свідчить про непослідовну процесуальну поведінку сторони відповідача.

Оскільки такий розрахунок подано з порушенням встановленого ч. 1 ст. 134 ЦПК України процесуального строку, тому не береться судом до уваги.

Копія прибуткового касового ордера, акта приймання-передачі наданих послуг були приєднані представником відповідача до заяви про ухвалення додаткового рішення після ухвалення постанови у цій справі, без передбаченої ч. 8 ст. 141, ч. 1 ст. 246 ЦПК України заяви про подання доказів розміру судових витрат із зазначенням поважних причин неможливості подання таких доказів до закінчення судових дебатів.

Ні у відзиві на апеляційну скаргу від 21.01.2026, як першій заяві відповідачів по суті спору в апеляційному провадженні, ні в судовому засіданні 04.02.2026, ні у заяві відповідачів від 09.02.2026 про ухвалення додаткового судового рішення представник відповідачів не зазначила будь-яких причин (у тому числі тих, які могли б бути визнані судом поважними) неможливості подання доказів понесення відповідачами витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, у тому числі в тому розмірі, який було заявлено до стягнення з позивача у прохальній частині відзиву.

Саме по собі посилання на норму ч. 8 ст. 141 ЦПК України у відзиві та заяві про ухвалення додаткового рішення без зазначення причин (в тому числі поважних) неможливості подання доказів, як це визначено у ч. 1 ст. 246 ЦПК України, не може вважатися достатнім для прийняття таких доказів та стягнення судових витрат.

Ураховуючи наведене, а саме те, що заява про ухвалення додаткового рішення не обґрунтована поважними причинами неможливості подання відповідних доказів до судових дебатів, такі поважні причини не встановлено і судом апеляційної інстанції, надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу не співпадають із попереднім визначенням їх розміру, акт приймання-передачі наданих послуг та орієнтовний розрахунок вартості послуг не відповідають вимогам, визначеним у ст. ст. 134, 137 ЦПК України, а тому в ухваленні додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі необхідно відмовити.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4, 5, 133, 137, 141, 246, 270, 381 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , поданій від їх імені представником ОСОБА_3 , про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Кушнір Світлана Євгенівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 , поданою від її імені представником ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді