Справа № 521/2033/26
Номер провадження № 2-з/521/49/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Громіка Д.Д.,

при секретарі Котигорох Н.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Одесі заяву представника позивача адвоката Кобильника Д.О. про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Жосан Тетяна Юріївна, про визнання незаконними та скасування результатів електронних торгів, акт державного виконавця, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хаджибейського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Жосан Тетяна Юріївна, про визнання незаконними та скасування результатів електронних торгів, акт державного виконавця, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна.

20 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» представником позивача адвокатом Кобильник Д.О. подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 , а також за його дорученням та дозволу іншим особам, вчиняти дії, направлені на:

- вселення до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- виселення з цієї квартири ОСОБА_1 та членів її сім`ї;

- укладення будь-яких договорів щодо спірної квартири, в тому числі, але не виключно, щодо її відчуження, а також з приводу постачання/споживання комунальних послуг.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, представник позивача посилається на те, що ухвалою суду від 19.02.2026 забезпечено позов шляхом накладення заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, застосованого заходу забезпечення не достатньо для повного попередження можливого порушення прав та інтересів позивачки, що в подальшому може призвести до додаткового звернення ОСОБА_1 до суду задля відновлення своїх порушених прав.

Також зазначає, що ОСОБА_2 , користуючись скасуванням заходів забезпечення позову, застосованих судом до подання позову, вже перереєстрував за собою право власності на квартиру, зняв з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , і паралельно періодично телефонує (з номеру телефону, який сам же ОСОБА_2 зазначив як контактний в своїй заяві про ознайомлення з матеріалами справи від 16.02.2026) останній та вимагає звільнити квартиру, наголошує на тому, що він вселиться та змінить замки на вхідній двері ОСОБА_1 без її відома, переоформить особові рахунки з постачання комунальних послуг, відключить комунальні послуги, що унеможливить подальше проживання в спірній квартирі, аби ОСОБА_1 замерзла та змушена була виїхати. Іншими словами відповідач її просто виживає. Вказані дії можуть призвести до необґрунтованого втручання в право законного користування житлом та може призвести до розграбування майна позивачки, яке знаходиться в спірній квартирі. Означене не може бути залишеним без уваги суду, тим паче, в умовах воєнного стану. Розгляд справи за позовом ОСОБА_1 у всіх інстанціях може зайняти значний проміжок часу, переможець електронного аукціону, а нині новий власник спірної квартири, має реальну можливість виселити ОСОБА_1 , зробити неможливим фізичне проживання в квартирі шляхом відключення від комунальних послуг, розграбувати особисті речі та майно позивачки та пошкодити квартиру, ремонт а також майно, що знаходиться в ній. Це призведе до порушенням прав та інтересів ОСОБА_1 , нових позовів, спорів та судових справ. що не є доцільним, це також унеможливить належний захист прав позивача в разі задоволення позову та визнання недійсними торгів і його результатів.

Враховуючи норму ч.1 ст.153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до п.1, 2, 3 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви; одночасно з пред`явленням позову; після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1, п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується окрім іншого накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідачів або пов`язаних із ними інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Посилання представника позивача адвоката Кобильника Д.О. на те, що існує ризик, що ОСОБА_2 , як переможець електронного аукціону, а нині новий власник спірної квартири, має реальну можливість виселити ОСОБА_1 , зробити неможливим фізичне проживання в квартирі шляхом відключення від комунальних послуг, розграбувати особисті речі та майно позивачки та пошкодити квартиру, ремонт а також майно, що знаходиться в ній, є лише його припущенням та не підтверджено жодними доказами.

Щодо вимог зазначених у заяві про забезпечення позову, суд зазначає, що такі вимоги позивачки не спрямовані на реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на її користь, не є адекватними та не відповідають вимогам, на забезпечення яких остання просить їх вжити. Підстав вважати, що невжиття зазначених у заяві заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення про задоволення позову у справі у суду не має.

Окрім того, суд зауважує, що шляхом застосування заходів забезпечення позову, сторони не можуть вирішувати всі виниклі між ними спірні питання.

Жодних доказів, що існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду представником позивача адвокатом Кобильник Д.О. суду не надано.

На підставі вищевикладеного, враховуючи підстави та предмет позову, а також не доведення позивачем, що існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість невиконання чи утруднення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження його доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 150-153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Кобильника Д.О. про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя Хаджибейського

районного суду м. Одеси Д.Д. Громік