Справа № 134/1983/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 лютого 2026 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Швець Л.В.,

при секретарі судового засідання Томашенко О.М.,

за участю: представника позивача адвоката Лукавського І.А.,

представника відповідача адвоката Панасюка В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному проваджені в приміщенні суду селища Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крижопільської селищної ради про визнання права на спадщину за законом,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який поданий його представником адвокатом Лукавським І.А., до Крижопільської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення на території бувшої Павлівської сільської ради, площею 1,7059 га, кадастровий номер :02:001:0801, яка належала ОСОБА_2 . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Павлівка Тульчинського району Вінницької області померла його співмешканка ОСОБА_2 . Після її смерті залишилась земельна ділянка сільськогосподарського призначення на території бувшої Павлівської сільської ради, площею 1,7059 га. Дана земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії IV-ВН № 011286 від 12.07.2002 року. Однак даний державний акт був втрачений, про що зроблене відповідне оголошення в місцевій газеті. Відсутність правовстановлюючого документа є перешкодою для оформлення нотаріусом спадкових прав на дану земельну ділянку. Спадкові права на зазначену земельну ділянку ні на кого не оформлені. Після смерті ОСОБА_2 він прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав з нею в одному будинку на час її смерті, тобто як спадкоємець четвертої черги. Для захисту своїх прав як спадкоємця змушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді від 18 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Вирішено питання витребування доказів.

09 січня 2026 року на адресу суду від Крижопільської державної нотаріальної контори надійшла витребувана судом інформація.

Ухвалою суду від 14 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та зазначив про те, що позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України так як понад 45 років проживав разом із покійною ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та дружина, однак шлюб між ними не був зареєстрований. Дані підтверджуються довідками про їхнє місце реєстрації. Підставою звернення до суду стало те, що державний акт на право приватної власності на зазначену земельну ділянку був втрачений, дублікат не зберігся, тому нотаріусом було відмовлено у оформленні спадкових прав позивачу.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених вимог позивачки про визнання права власності в порядку спадкування за законом покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Так, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 09 травня 2025 року Крижопільським відділом РАЦС у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 в с. Павлівка Тульчинського району Вінницької області.

Відповідно до Довідки від 24 листопада 2025 року, яка видана Відділом № 6 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, вбачається, що згідно Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі, гр. ОСОБА_2 виданий та зареєстрований державний акт на право приватної власності на землю серія IV-ВН № 011286 від 12 липня 2002 року на території колишньої Павлівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру даній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :02:001:0801 та уточнена площа 1,7059 га. Архівна копія державного акту у відділі відсутня.

Як вбачається із витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-025 від 15 травня 2025 року земельна ділянка із кадастровим номером :02:001:0801, яка розташована на території Павлівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; вид цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площа 1,7059 га; право власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВН № 011286 від 12.07.2002 року; дана земельна ділянка перебуває в оренді Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля», термін дії оренди до 31.12.2038 року.

Відповідно до Витягу з реєстру Територіальної громади (Крижопільська територіальна громада) адреса місця проживання ОСОБА_1 зазначена АДРЕСА_1 з 28.09.1989 року по теперішній час.

Відповідно до Відомостей з реєстру територіальної громади (Крижопільська територіальна громада) адреса реєстрації місця проживання ОСОБА_2 зазначена АДРЕСА_1 .

В місцевій газеті «Сільські Новини» № 48 від 10 грудня 2025 року розміщено оголошення про, що втрачений державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ВН № 011286 від 12.07.2002 року на території колишньої Павлівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий на ім`я ОСОБА_2 , вважати недійсним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

У відповідності до ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, досліджені судом докази вказують на те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті співмешканки ОСОБА_2 та прийняв спадщину, оскільки проживав з останньою на час смерті, як встановлено судом, більше як 45 років.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,7059 га, кадастровий номер :02:001:0801, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території колишньої Павлівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (на даний час Крижопільська територіальна громада Тульчинського району Вінницької області), яка належала останній на праві власності відповідно до державного акту серії IV-ВН № 011286 від 12.07.2002 року. Нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становить 53110,12 гривень, яка проведена 15.09.2023 року та зазначена в Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Даний Державний акт на право власності на земельну ділянку, втрачено, про що зроблено оголошення в газеті «Сільські новини».

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 83764094 від 29.12.2025 року, яка надана на виконання ухвали суду Крижопільською державною нотаріальною конторою, спадкова справа не відкрита щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Питель М.С. повідомила позивача ОСОБА_1 про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно право на земельну ділянку, що підтверджується відповідною довідкою від 05 грудня 2025 року № 201/01-16.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно суду належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна.

Так судом встановлено, що: ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Павлівка Тульчинського району Вінницької області померла ОСОБА_2 . Останній за життя належала на праві власності земельна ділянка площею 1,7059 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Павлівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (нині Крижопільської територіальної громади Тульчинського району Вінницької області) відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВН № 011286 від 12.07.2002 року, який втрачено.

Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 відсутні. Факт прийняття спадщини позивачем після смерті останньої встановлено доказами, які зазначено вище.

Відсутність у спадкодавця ОСОБА_1 правовстановлюючого документу на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права.

Оскільки відсутні інші спадкоємці, які б могли претендували спадщину, то Крижопільська селищна рада є належним відповідачем у справі.

Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права в даному випадку не існує. Оформити спадщину у нотаріуса позивач позбавлений можливості, оскільки не може надати нотаріусу оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку.

Отже існує спір про право і права та інтереси позивача порушуються, з незалежних від нього причин, а тому підлягає судовому захисту.

Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування.

Наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення.

Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право приватної власності на землю, суд беручи до уваги те, що зазначена земельна ділянка за ОСОБА_2 була набута у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування за законом, як спадкоємцю четвертої черги, належить визнати право власності на вказане нерухоме майно.

На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який не вчиняв жодний дій, які б порушували право позивача на реалізацію його спадкових прав. Тому, керуючись такими засадами цивільного судочинства як справедливість та верховенство права, суд покладає судові витрати на позивача незалежно від результатів вирішення спору та підстав для їх стягнення з відповідача не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 83, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Павлівка Тульчинського району Вінницької області на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 1,7059 га, кадастровий номер :02:001:0801, яка знаходиться на території Крижопільської територіальної громади (колишньої Павлівської сільської ради) Тульчинського району Вінницької області та належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ВН № 011286 від 12.07.2002 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування сторін.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Крижопільська селищна рада, юридична адреса: вул. Героїв України, 59, селище Крижопіль, Тульчинський район, Вінницька область, .

Повний текст рішення складено 23 лютого 2026 року.

Суддя