УХВАЛА

20 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 335/1837/25

провадження № 61-1856ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

1. У лютому 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На обґрунтування позову зазначав, що 28 листопада 2024 року о 22 год 28 хв у м. Запоріжжі по проспекту Соборний, буд. 145, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та припаркованим транспортним засобом Audi A5, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу Audi A5,

д.н.з. НОМЕР_2 , заподіяно механічні пошкодження.

Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя

від 24 грудня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, за якою встановлено, що ДТП сталася через порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до звіту № 654 по визначенню вартості матеріального збитку автомобіля Audi A5 величина відновлювального ремонту в результаті ушкодження зазначеного автомобілю становить 491 439,77 грн. На час скоєння ДТП транспортний засіб Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , не був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ, а також водій ОСОБА_1 не був звільнений від обов`язку забезпечити відповідальність на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з чим Позивач звернувся з вимогою до МТСБУ.

18 лютого 2025 року від МТСБУ надійшла страхова виплата у розмірі 160 000,00 грн. Різниця між вартістю ремонтних робіт для відновлення пошкодженого автомобіля яка складає 491 439,77 грн. і сумою страхового відшкодування в розмірі 160 000,00 грн. повинна бути відшкодована особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Тому просив стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 331 439,77 грн.

2. Рішенням Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 331 439,77 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

3. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду представниця ОСОБА_1 - адвокатка Такідзе І. Л. подала апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.

4. Постановою Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2026 року апеляційну скаргу представниці ОСОБА_1 - адвокатки Такідзе І. Л. залишено без задоволення, а рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя

від 27 серпня 2025 року - без змін.

5. 13 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2026 року, а також ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

6. Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та підлягає поверненню, з огляду на таке.

7. Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

8. Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

9. Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

10. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

11. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

12. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

13. Крім того аналіз положень статті 389 ЦПК України свідчить, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається норма (норми) права, щодо застосування яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

14. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої

статті 389 ЦПК України, особа, яка подає скаргу має враховувати, що частина перша статті 411 ЦПК України в чинній редакції містить сім, а частина третя цієї статті - чотири, окремих пункти в яких викладено підстави для скасування судового рішення.

15. Отже, у разі посилання на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, як підставу касаційного оскарження, заявник має конкретизувати, які саме випадки передбачені відповідними пунктами частин першої та/або третьої

статті 411 ЦПК України наявні, на його думку, для скасування судових рішень та обґрунтувати свої доводи.

16. Особа, яка подає касаційну скаргу, має чітко визначити та обґрунтувати одну чи декілька (якщо вони не є взаємовиключними) підстав касаційного оскарження передбачених процесуальним законом (частиною другою статті 389 ЦПК України).

17. Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що ОСОБА_1 посилається на те, що суди попередніх інстанцій зробили висновки на недостовірному доказі.

18. Наведене не може бути оцінене Верховним Судом як таке, що відповідає підставам касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України.

19. Отже оскільки ОСОБА_1 не зазначив підстави касаційного оскарження, то суд касаційної інстанції не вважає виконанням обов`язкових вимог процесуального закону, визначених пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України, щодо зазначення у касаційній скарзі підстави (підстав), на якій (яких) така скарга подається.

20. Оскільки особою, яка подала касаційну скаргу, не виконано вимог

ЦПК України щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень,

тому на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню.

21. Суд звертає увагу, що згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (рішення ЄСПЛ в справах «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, «Brualla Gomez de la Torre v. Spain»

від 19 грудня 1997 року).

22. Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

23. Враховуючи, що у касаційній скарзі не викладені передбачені чинним

ЦПК України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку, скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак