Провадження 2/127/4343/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря судового засідання Обертун Н.М.,

заявниці/відповідачки ОСОБА_1 ,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вінницької міської ради Собчук Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_1 про відвід судді, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вінницької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою, розгляд якої відбувається в порядку загального позовного провадження.

До суду надійшли заяви ОСОБА_1 , із змісту яких, зокрема, вбачаються заяви про відвід судді у вищевказаній цивільній справі. Заяви мотивовані наявністю, на думку заявниці, обставин, що викликають обґрунтований сумнів в неупередженості та об`єктивності судді. Так, на думку заявниці, суддею Борисюк І.Е.: приховано від відповідача 430 аркушів справи, що є «свідомим, особистим розпорядженням», спрямованим на блокування її права на захист; прийнято до розгляду в якості доказу висновок експертизи № 794, який є нікчемним; відмовлено у доступі до справи № 127/24999/24, тим самим, «заблокувавши» їй можливість довести його фальсифікованість; відмовлено у витребуванні справи № 127/24999/24, що вказує на умисел судді і її змову із адвокатом позивачки; проведено засідання 15.01.2026 за відсутності «предмета розгляду (матеріалів справи)», що вказує на постановлення суддею завідомо неправосудного рішення; зловживаючи владою або службовим становищем не зупинено провадження до повернення матеріалів з апеляції, тощо.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід; якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Суд прийшов до висновку про необхідність вирішення питання про відвід судді у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Тому, враховуючи положення ч. 8 ст. 40 ЦПК України, заява ОСОБА_1 вирішується у судовому засіданні за участю сторін по справі.

24.02.2026 судом було відмовлено заявниці/відповідачці в задоволенні її клопотання про проведення онлайн-трансляції судового засідання в якому вирішується питання про відвід судді на каналі «Судова влада України» створеному на «YouTube», про що постановлено відповідну ухвалу без оформлення окремого документа, яку занесено до протоколу засідання.

У судове засідання позивачка та/або її адвокат не з`явились, хоча належним чином були повідомленими про дату, час і місце вирішення заяви про відвід. Причини неявки суду не повідомлено.

Заявниця/відповідачка та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вінницької міської ради не заперечували щодо вирішення заяви про відвід у відсутність сторони позивача.

Враховуючи вищевикладене, думку заявниці/відповідачки та представника третьої особи, а також положення ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд постановив провести засідання у відсутність сторони позивача (ухвала суду постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу засідання).

У судовому засіданні заявниця/відповідачка підтримала свої заяви про відвід судді Борисюк І.Е., однак відмовилась від надання пояснень.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вінницької міської ради заперечила щодо задоволення відводу головуючому судді у справі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Дослідивши заяви про відвід, заслухавши пояснення та думку учасників справи, які з`явились в судове засідання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Цивільний процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд стверджує, що мотиви, з яких Булановою Л.І. заявлено судді Борисюк І.Е. відвід, є необґрунтованими та безпідставними, а її доводи про порушення норм цивільно-процесуального законодавства суддею ґрунтуються на власному тлумаченні цих норм.

Суд зауважує, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приймаючи до розгляду позовну заяву і відкриваючи провадження у справі, судом не було встановлено підстав для її повернення чи відмови у відкритті провадження. Питання про прийняття справи до свого провадження вирішено суддею Борисюк І.Е. у відповідності до норм ч. 12 ст. 33 ЦПК України.

Щодо доводів заявниці про прийняття до розгляду судом висновку експерта в якості доказу, який на її думку є нікчемним, фальсифікованим, то суд зауважує, що на стадії прийняття доказів до розгляду, суд не вирішує питання належності, допустимості, достовірності чи достатності доказів, дослідження яких відбувається лише під час розгляду справи по суті, а оцінка під час ухвалення судового рішення, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Крім того, саме під час ухвалення рішення суду, а не на будь-якій іншій стадії судового процесу, суд вирішує такі питання, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити .

Суд в процесі розгляду цивільної справи керується завданням цивільного судочинства, основними засадами (принципами) якого є, зокрема: повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність.

Звинувачення заявниці щодо «приховування» судом матеріалів справи є безпідставними.

Також є й безпідставними твердження заявниці про проведення судом 15.01.2026 засідання і постановлення неправосудного рішення. Так, 16.12.2025 судом було постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на підставі ст. 198 ЦПК України, продовження якого призначено на 15.01.2026. Однак, 15.01.2026 засідання не відбулось, оскільки постановою Вінницького апеляційного суду від 22.12.2025 із суду першої інстанції були витребувані матеріали цивільної справи у зв`язку із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу суду від 15.12.2025.

Щодо доводів заявниці про не зупинення провадження у даній справі, то такі є також необґрунтованими, адже процесуальний закон не передбачає обов`язок суду зупинити провадження у справі у зв`язку із оскарженням стороною ухвали про забезпечення доказів. При цьому положення ч. 7 ст. 118 ЦПК України виснує, що оскарження ухвали про забезпечення доказів не перешкоджає розгляду справи.

Щодо тверджень заявниці, що судом не було розглянуто її клопотання про витребування доказів, тим самим суддя не виконала вказівку суду апеляційної інстанції, як зазначає заявниця, є безпідставними й необґрунтованими. Так, суд зауважує, що суд апеляційної інстанції в постанові від 04.02.2026, як і суд першої інстанції (суддя Борисюк І.Е.) в ухвалі від 15.12.2025, вказав заявниці на ототожнення нею витребування доказів як спосіб забезпечення доказів та витребування доказів як сприяння суду сторонам в поданні відповідного доказу і роз`яснив можливість заявити клопотання про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України. Крім того, в ухвалі від 15.12.2025 суд звернув увагу відповідачки на те, що подане нею клопотання про витребування доказів буде вирішене судом в порядку, визначеному процесуальним законодавством. Однак, оскільки після повернення матеріалів справи із суду апеляційної інстанції засідання у даній справі в суді першої інстанції не проводилось, відповідно, будь-які процесуальні дії не вчинялись, зокрема щодо вирішення клопотання відповідачки про витребування доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Твердження заявниці про втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду, заінтересованість судді у розгляді справи, упередженість та необ`єктивність ґрунтується виключно на її припущеннях, є надуманим, безпідставним й необґрунтованим.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення Європейського суду «Веттштайн проти Швейцарії»).

Слід врахувати, що суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Таким чином, суд діяв в межах своїх повноважень, керуючись чинним законодавством України. Доводи ж заявниці зводяться до суб`єктивної оцінки процесуальних дій судді.

Судом не встановлено обставин, які б могли свідчити про необ`єктивність чи упередженість судді або наявність будь-яких інших обґрунтованих підстав для відводу, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 36 ЦПК України.

Проте, оскільки учасник справи має сумніви в неупередженості судді та висловлює недовіру цьому складу суду, суд вважає за можливе заяви про відвід судді Борисюк І.Е. задовольнити з метою недопущення сумнівів в об`єктивності прийнятих судом рішень. При цьому, суд виходить з наступного.

Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів судового процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення справи.

Право особи на справедливий суд закріплене в нормах міжнародного права, зокрема, у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, а також його склад, відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Наявність безсторонності визначається в тому числі і забезпеченням умов, за яких були б неможливі сумніви у неупередженості суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі Білуха проти України від 09.11.2006 та у справі Мироненко та Мартенко проти України від 10.12.2009), зокрема, має бути створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав і навіть потенційної можливості побоюватися, що суд не є безстороннім.

Також важливим питанням є довіра, яку суди мають вселяти у громадськість в демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, має брати самовідвід або бути відведений.

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі Веттштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі Феррантеллі та Сантанджело проти Італії (Ferrantelli and Santangelo v. Italy від 07.08.1996 року).

У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється» (рішення у справі Де Куббер проти Бельгії (De Cubber v. Belgium) від 26.10.1984). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Веттштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі справі Кастільо Альгар проти Іспанії (Castillo Algar v. Spain) від 28.10.1998).

Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором чи забезпечено судом умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Інститут відводу судді від участі у розгляді конкретної справи є однією із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим і справедливим судом, покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Отже, з метою виключення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді Борисюк І.Е., для забезпечення достатніх гарантій на справедливий розгляд даної справи незалежним і безстороннім судом та, виходячи із положень п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід судді Борисюк І.Е., а справу передати для повторного автоматизованого розподілу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 36, 40, 41 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяви ОСОБА_1 про відвід судді Борисюк І.Е. від розгляду цивільної справи № 127/20582/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вінницької міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою задовольнити.

Цивільну справу № 127/20582/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вінницької міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою передати до канцелярії Вінницького міського суду Вінницької області для визначення іншого судді у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя