Житомирський апеляційний суд
Справа №275/1290/25 Головуючий у 1-й інст. Лівочка Л. І.
Категорія 16 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

23 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого: Павицької Т.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Шевчук А.М.,

вирішуючи відповідно до вимог ст. 359 ЦПК України питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника приватного підприємства "Привороття-Агро" Крушенівського Романа Олексійовича на ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області 29 січня 2026 року по цивільній справі за позовом Керівника Коростишівської окружної прокуратури в інтересах держави до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 , приватного підприємства "Привороття-Агро" про визнання незаконними та скасування рішень сесії, визнання недійсною додаткову угоду, визнання недійсним договору суборенди, зобов`язання повернути земельну дялянку,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області 29 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, представник приватного підприємства "Привороття-Агро" Крушенівський Р.О. подав апеляційну скаргу.

Апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених ст. 353 цього Кодексу. Вказаний перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, є вичерпним.

Статтею 353 ЦПК України передбачено ухвали, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

Зі змісту даної статті вбачається, що ухвала суду першої інстанції від 29.01.2026 року про відкриття провадження у справі оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Посилання в апеляційній скарзі на п.8 ч.1 ст. 353 ЦПК України є помилковими, оскільки даний пункт був виключений на підставі Закону №460-ІХ від 15.01.2020 року.

Пунктом 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, зокрема, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Тому, тлумачення пункту 15 частини першої статті 353 ЦПК України має відбуватися із урахуванням можливості/неможливості поновити свої права, особою, яка подає апеляційну скаргу, в інший спосіб аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

За таких обставин, апеляційну скаргу представника приватного підприємства "Привороття-Агро" Крушенівського Романа Олексійовича на ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області 29 січня 2026 року слід повернути скаржнику.

Керуючись статтями 352, 253, 357 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника приватного підприємства "Привороття-Агро" Крушенівського Романа Олексійовича на ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області 29 січня 2026 року про відкриття провадженні у справі повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий Т.М. Павицька

Судді Р.М. Борисюк

А.М. Шевчук