Єдиний унікальний номер 599/121/26
Номер провадження 2/599/174/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2026 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Чорної В.Г. за участі секретаря судового засідання Грицай О. П., розглянувши у м. Зборові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

виклад позицій позивача: позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна та прийняв спадщину після померлої ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом, однак в позасудовому порядку не може її оформити, так як нотаріус не видав їй свідоцтво про право на спадщину, змушена звернутися для захисту своїх прав в суд.

Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Позиція сторін та їх представників в судовому засіданні. Судовий розгляд.

Ухвалою судді від 02 лютого 2026 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із викликом сторін та призначено підготовче судове засідання на 17 лютого 2026 року

Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення.

Відповідачі подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заперечень щодо задоволення позовних вимог не мають, позов визнають.

Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст.200, ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Досліджені докази. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 30 грудня 2024 року виданим Зборівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 254. Після її смерті відкрилася спадщина: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6390га, кадастровий номер :01:001:0296, місце розташування якої Гарбузівська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-026 від 26.01.2026 року; на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,9451га, кадастровий номер :01:001:0874, місце розташування якої Гарбузівська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-026 від 26.01.2026 року.

ОСОБА_4 11 березня 2011 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Гарбузівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за номером 6, згідно умов якого, усе належне майно заповіла ОСОБА_1 , який прийняв спадщину.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого законодавством для прийняття спадщини він не заявив про відмову від неї. Отже, позивач згідно ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Спору з приводу поділу спадкового майна не існує, проте позивач позбавлений можливості розпорядитися спадковим майном, що належало спадкодавцю, оскільки немає правовстановлюючого документу, що підтверджує його право власності, тому позивач позбавлений можливості зареєструвати успадковане нерухоме майно.

Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна згідно заповіту і прийняв спадщину, до нього правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), інші особи не претендують на спадок, а також, що визнання права власності за позивачем на спадкове майно не порушує прав та інтересів інших осіб. Крім цього, враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за ним право власності на спадкове майно. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 328, 1223, 1225, 1268 Цивільного кодексу України,

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6390га, кадастровий номер :01:001:0296, місце розташування якої Гарбузівська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-026 від 26.01.2026 року; на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,9451га, кадастровий номер :01:001:0874, місце розташування якої Гарбузівська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-026 від 26.01.2026 року, після смерті ОСОБА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду-якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Повний текст рішення складено 17 лютого 2026 року.

Суддя Зборівського

районного суду В.Г. Чорна