Справа № 489/564/25
Провадження № 2/489/86/26
РІШЕННЯ

Іменем України

25 березня 2026 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Костюченко Г.С.,

із секретарем судових засідань Савковою К.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

28.01.2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві також порушено питання про поновлення строку позовної давності для звернення до суду з цим позовом.

Позовна заява обґрунтована тим, що 25.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200514838 щодо кредитування, за умовами якої банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 13 899,00 грн. з встановленим строком кредитування з 25.04.2016 р. по 20.05.2017 р., які відповідач зобов`язалася повернути.

20.07.2020 року позивач ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15.06.2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за договором, що був укладений з відповідачем. ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той час як відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк.

Позивач зазначав, що станом на 17.12.2024 розмір заборгованості відповідача за кредитним договором від 25.04.2016 року № 200514838 становить 42 035,58 грн., з яких 13 899,00 грн заборгованість за кредитом, 28 136,58 грн заборгованість за відсотками.

Також позивач вважає, що відповідач має сплатити 3 % річних та інфляційні втрати.

У поданій до суду позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором від 25.04.2016 року № 200514838 у розмірі 65 545,90 грн, понесені судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Ленінського (на теперішній час Інгульського) районного суду м.Миколаєва від 28.01.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання у справі.

25.03.2025 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Купенко О.Л. надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого остання заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та недоведеними. У відзиві посилалась на те, що позивач не надав належних виписок по особовому рахунку та належним чином проведеного розрахунку заборгованості. Надані представником позивача документи, які містять інформацію про нібито розмір заборгованості відповідачки, не є належними доказами фактичного отримання грошей останньою або здійснення розрахункових операції в її інтересах. За таких обставин перевірити розмір нарахованої суми боргу та відсотків неможливо, а відсутність в позовних матеріалах належних первинних банківських документів не тільки позбавляє можливості перевірити розмір заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядок нарахування відсотків за користування кредитом.

Крім того, представник відповідача заперечувала проти поновлення позивачу строку позовної давності для подання позову, зазначивши, що загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 200514838 від 25.04.2016 року має часові рамки з 20.07.2020 року по 20.07.2023 року. Договір про відступлення прав вимоги №7_БМ між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено 20.07.2020 року, а тому станом на 20.07.2020 року, враховуючи дату закінчення кредитного договору - 25.04.2017 року, загальний строк позовної давності сплинув 25.04.2020 року. Уклавши договір відступлення прав вимоги, позивач набув права вимоги щодо відповідачки по спірному кредитному договору, але пропустив строк позовної давності на пред`явлення позову до останньої, оскільки такий строк був пропущений попереднім кредитором, а отже, підстави для поновлення строку позовної давності з поважних причин відсутні.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

26.05.2025 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача Купенко О.Л. про витребування доказів у ТОВ «ФК «Фагор», саме на рахунок якого, як правонаступника ПАТ «Банк Михайлівський», відповідачка здійснювала погашення кредитної заборгованості за договором 200514838 від 25.04.2016 року.

Ухвалою суду від 26.05.2025 року клопотання представника відповідача задоволено та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор», а саме: інформацію про те, якого числа та в якому розмірі з 24.05.2016 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВ «ФК «Фагор» було перераховано кошти на погашення заборгованості за кредитним договором № 200514838 від 25.04.2016 року, укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 ; документи, які підтверджують здійснення платежів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кредитним договором № 200514838 від 25.04.2016 (банківські квитанції, платіжні доручення, виписки по рахунку тощо), що свідчать про надходження та зарахуваннями коштів на погашення кредитної заборгованості; довідку про погашення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кредиту із зазначенням дати остаточного розрахунку у розмірі повного (часткового) погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 200514838 від 25.04.2016.

Станом на 18.03.2026 року ухвала суду від 26.05.2025 року не виконана, витребувані судом докази на адресу суду не надійшли.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині просив розглядати без його участі.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено угоду № 200514838 шляхом підписання заяви щодо кредитування, за умовами якої банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 13 899,00 грн, які відповідач зобов`язувалася повернути.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

20.07.2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15.06.2020 року, відповідно до якої позивач є кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

Також із досліджених у справі доказів встановлено, що Постановою від 01.07.2021р. у справі № 910/11298/16 визначено зокрема: застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. - зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2.

Як вбачається із судових рішень, ухвалених у господарській справі № 910/11298/16, 19 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (клієнт) і ТОВ «ФК «Плеяда» (фактор) укладено договір факторингу № 1905, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта, а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «Плеяда» право вимоги до третіх осіб (боржників).

20.05.2016 року між ТОВ «ФК «Плеяда» і ТОВ «ФК «Фагор» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого ТОВ «ФК «Плеяда» за плату відступило на користь ТОВ «ФК «Фагор» права вимоги, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору факторингу № 1905.

23.05.2016 року згідно з рішенням Правління Національного банку України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладення такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог.

Вимогами чинного законодавства України та умовами договору факторингу не передбачена передача програмного забезпечення, що здійснює нарахування заборгованості по сплаті тіла кредиту, нарахуванню відсотків та пені, а також його детального розрахунку з формулою її формування. Це пов`язано з тим, що в разі відступлення права вимоги вже за існуючою заборгованістю Фактор, відповідно до умов договору факторингу, не має право нарахувати відсотки, комісію, неустойку що передбачені умовами кредитного договору.

Таким чином, Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк.

Судом встановлено, що станом на 17.12.2024 року загальний розмір заборгованості перед позивачем за кредитним договором становить 42 035,58 грн., з яких: 13 899,00 грн заборгованість за кредитом; 28 136,58 грн заборгованість за відсотками.

Заборгованість розрахована станом на дату укладання договору факторингу №7_БМ тобто на 20 липня 2020 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДДЖИ ФІНАНС», та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів.

Крім того, позивач просять стягнути з відповідача 3% річних в сумі 3 786,80 грн та інфляційні збитки в сумі 19 723,52 грн.

Оскільки 23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладання такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог. Надані виписки з особових рахунків сформовані ФГВФО на підставі норм чинного законодавства.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються такими нормами закону.

Так, статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1055 ЦК України договір кредиту складений в простій письмовій формі, у відповідності із законом.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Представником відповідача заперечувалась вимога про поновлення позивачу строку позовної давності для подання позову, оскільки такий строк був пропущений попереднім кредитором, а отже, підстави для поновлення строку позовної давності з поважних причин відсутні.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (статті 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредиту, ПАТ «Банк Михайлівський» мало право від дня завершення строку кредиту (договір між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено 25.04.2016 року строком на 12 місяців (згідно з довідкою про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту)), та протягом наступних трьох років, тобто до 25.05.2020 року, звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права. Однак, позовну заяву з вимогою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.04.2016 року № 200514838 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (правонаступник ПАТ «Банк Михайлівський») подало до суду лише 28.01.2025 року, тобто з пропуском строку на звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до частини першої статті 262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Представник відповідача просив застосування строку позовної давності до вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.04.2016 року № 200514838, укладеним між нею та ПАТ «Банк «Михайлівський».

У свою чергу, звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заявило клопотання про поновлення строку позовної давності.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» посилається на наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору за частиною кредитних договорів, в тому числі за кредитним договором від 25.04.2016 року № 200514838, укладеним ПАТ «Банк Михайлівський» із відповідачем, а також, те, що оригінали документів, а саме кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20 липня 2020 року були отримані ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за результатами примусового виконання лише на початку 2023 року, що, на переконання позивача призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності, в межах якого суд має право задовольнити позовні вимоги кредитора, що в свою чергу також є підставою для його поновлення/не застосування судом позовної давності оскільки кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутись до суду в межах такого строку (частина п`ята статті 267 ЦКУ).

Суд вважає, що наведені вище обставини, не дають підстав для поновлення або не застосування строку позовної давності, про що просить позивач, так як з матеріалів справи вбачається, що строк позовної давності за укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» із відповідача договором від 25.04.2016 року № 200514838 сплив 25.04.2020 року, а договір між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський» про відступлення права вимоги №7_БМ було укладено лише 20.07.2020 року.

До ТОВ «Діджи Фінанс» від ПАТ «Банк Михайлівський» перейшли права та обов`язки тільки за визначеним переліком кредитних договорів, тобто ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не є правонаступником ПАТ «Банк Михайлівський» за всією діяльністю Банку.

Станом на 20 липня 2020 року, враховуючи дату закінчення кредитного договору, загальний строк позовної давності за договором від 25.04.2016 року № 200514838 сплинув.

Отже, уклавши договір відступлення прав вимоги, позивач набув права вимоги щодо відповідача за спірному кредитним договором, але пропустив строк позовної давності на пред`явлення позову до відповідача, оскільки такий строк був пропущений попереднім кредитором.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Тобто позивач, як набувач прав кредитора (новий кредитор), за певної обачності мав реальну можливість дізнатися про пропуск строку позовної давності станом на час укладення договору відступлення прав вимоги. Таким чином, позивач міг передбачити обсяг прав, що перейде до нього в разі укладення договору про відступлення права вимоги, однак не здійснив достатньої належної обачності при укладенні договору.

Згідно з частиною п`ятою статті 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що строк позовної давності пропущений з поважних причин, а тому в поновленні строку позовної давності щодо стягнення заборгованості необхідно відмовити.

Посилання ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на зупинення строків позовної давності також не береться до уваги судом виходячи з такого.

Так, дійсно пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

01.07.2023 згідно постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 завершено дію карантину.

В той же час 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

У постанові Верховного Суду від 05.07.2023 року по справі № 910/186/21 визначено, що ключовою ознакою поважності причин пропуску строку є причинно-наслідковий зв`язок між обставинами (зокрема, але не виключно збройна агресія проти України) та неможливістю виконати конкретну процесуальну дію у строк, встановлений законом, ухвалою суду тощо.

Сама по собі військова агресія проти України та введення воєнного стану на всій її території не може автоматично означати зупинення всіх процесуальних строків, визначених законом, або ж про автоматичне поновлення таких строків, незалежно від того, чи існує реальна можливість дотриматися їх.

Відтак, лише доведені та об`єктивні обставини можуть вважатися поважними причинами для поновлення процесуального строку, а не формальне посилання на воєнний стан без конкретних доказів.

Враховуючи викладене вище, судом не встановлено переривання перебігу позовної давності за даними правовідносинами, оскільки позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між обставина та неможливістю звернення до суду.

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розрахунку заборгованості, оскільки в матеріалах справи відсутній обґрунтований та деталізований розрахунок заявлених до стягнення сум, у рахуванням оплат які проводились відповідачем. Ухвала суду від 26.05.2025 про надання доказів у справі не виконана. За таких обставин суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір доказів чи проводити відповідні обчислення замість сторони.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами п. 2 ч. 2 ст.141ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, покладає на позивача судові витрати у виді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано суду:

- договір про надання правничої допомоги №7-03/25 від 13.03.2025, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- детальний опис робіт (наданих послуг) до договору №7-03/25 від 13.03.2025;

- акт наданих послуг від 24.03.2025 року;

- квитанція до прибуткового касового ордеру №7/25;

- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Судом встановлено, що розмір витрат ОСОБА_1 на оплату професійної правничої допомоги у даній справі становить 5 000,00 грн., що підтверджується вищепереліченими доказами.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника відповідача у судових засіданнях при розгляді даної справи, керуючись принципами розумності і справедливості, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справі обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 133, 140, 141, 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 25 березня 2026 року.

Суддя Г.С. Костюченко