Справа № 522/2597/26
Провадження № 2-о/522/269/26
У Х В А Л А

24 лютого 2026 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чорнуха Ю.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали справи передані на розгляд судді Чорнусі Ю.В.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч.3 ст. 294 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, встановлено, що подана заява не відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що мають юридичне значення повинно бути зазначено , зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою мето ю та докази, що підтверджують факт.

В порушення зазначених вимог, заява про встановлення факту не містить чітко визначеної вимоги про те, який саме факт просить встановити заявник. У пункті 1 прохальної частини заяви, у якому викладена вимога про встановлення факту смерті особи, закреслений друкований текст із зазначенням прізвища, імені, побатькові особи та ручкою написане інше прізвище та ініціали. Будь-які застереження про внесення заявником виправлень у текст заяви та підпис заявника, який підтверджує внесення ним виправлень у прохальну частину заяви, відсутні.

Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити чи дійсно відповідні виправлення у прохальній частині заяви про встановлення факту здійснені заявником.

Також суд звертає увагу, що вимога про встановлення факту смерті особи без зазначення повного імені цієї особи, а лише ініціалів, а також інших анкетних даних, які дозволяють ідентифікувати особу, є не чітко визначеною.

Вказані недоліки унеможливлюють однозначне встановлення даних особи та чітке визначення змісту заявлених вимог, що свідчить про невідповідність заяви вимогам ст. 318 ЦПК України.

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи невідповідність заяви про встановлення факту вимогам ч. 1 ст. 318 ЦПК України, з огляду на приписи ч. 9 ст. 10, ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити без руху заяву про встановлення факту.

Недоліки заяви мають бути усунуті наступним шляхом:

подання до суду уточненої заяви про встановлення факту, в якій чітко, без виправлень, визначені вимоги заяви, а саме: прізвище, ім`я та по батькові особи, щодо якої заявник просить встановити факт смерті.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 175, 177,185, 293, 294,258, 259, 260, 261, 315-318, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території - залишити без руху.

Встановити заявнику строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання копії ухвали суду про залишення заяви без руху.

Роз`яснити заявнику, що у разі не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, заява вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Юлія ЧОРНУХА