Справа № 343/2016/25
Провадження № 22-ц/4808/284/26
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Томин
У Х В А Л А

02 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

ознайомившись із апеляційною скаргою Леськів Людмили Зіновіївни, поданою в інтересах Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на ухвалу Долинського районного суду від 04 грудня 2025 року у справі за заявою Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про видачу дубліката виконавчого листа,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Долинського районного суду від 04 грудня 2025 року у задоволенні заяви Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про видачу дубліката виконавчого листа № 2-п-2/2011, виданого 10.08.2011 Долинським районним судом Івано-Франківської області, про: "Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість за договором про надання кредиту № 51/232-07/06 00) від 25.05.2006 в сумі 4 198 202,42 (чотири мільйони сто дев`яносто вісім тисяч двісті дві) грн 42 копійок. Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень сплаченого судового збору та 30,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи" - відмовлено.

Леськів Людмила Зіновіївна в інтересах Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подала на вказану ухвалу суду апеляційну скаргу.

Однак, подана апеляційна скарга не може бути прийнята до провадження судом апеляційної інстанції, оскільки підписана особою, повноваження якої не підтверджені.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК). Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК).

Частиною четвертою статті 62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: довіреністю; ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Підписуючи апеляційну скаргу від імені Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Леськів Л.З. діяла не як представник юридичної особи, яким може бути лише адвокат. В апеляційного суду немає підтверджень того, що Леськів Л.З. є адвокатом. Належних доказів того, що вона діяла в порядку самопредставництва Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України апеляційному суду також не надано.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частина третя статті 58 ЦПК).

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (органу державної влади) без додаткового уповноваження (довіреності) (див. постанову Верховного Суду від 28 серпня 2023 року у справі № 740/2873/22 (провадження № 61-8685св23).

За змістом апеляційної скарги та долучених до неї матеріалів Леськів Л.З. не є керівником Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Таким чином, її повноваження діяти від імені Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у порядку самопредставництва можуть випливати виключно із закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).

В апеляційного суду відсутня інформація про те, що Леськів Л.З. має право діяти в порядку самопредставництва Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на підставі саме вказаних актів.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, починаючи з 29 грудня 2019 року, коли набрав чинності Закон України від 18 грудня 2019 року № 390-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення», самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва (див. ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20).

Разом з тим, постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 910/16580/23 уточнено попередній висновок та зазначено, що якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України сформована у підсистемі «Електронний суд» та підписана Леськів Л.З., на підтвердження повноважень якої до скарги долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04 грудня 2023 року та довіреність у порядку передоручення від 22 січня 2024 року щодо Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Проте, заявницею до апеляційної скарги не додано визначених статтею 58 ЦПК України документів (зокрема, статуту, положення, трудового договору (контракту), посадової інструкції тощо), які можуть підтвердити повноваження Леськів Л.З. діяти від імені Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, як і не долучено відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо неї.

Відтак, апеляційна скарга вважається такою, що підписана неповноважною особою.

Згідно із частиною 3 статті 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Відповідно до пункту першого частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено, не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що до апеляційної скарги, яка була подана та підписана Леськів Л.З., не долучено документів, що посвідчують її право представляти інтереси Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у порядку самопредставництва, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не може бути прийнята апеляційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття апеляційного провадження. Таким чином, вона підлягає поверненню заявниці на підставі пункту 1 частини 5 статті 357 ЦПК України.

При цьому апеляційний суд роз`яснює, що визнання неподаною та повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для такого повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Леськів Людмили Зіновіївни, подану в інтересах Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, на ухвалу Долинського районного суду від 04 грудня 2025 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук