Справа № 699/1486/25
Номер провадження № 2/699/292/26
16.02.2026 м. Корсунь-Шевченківський
Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді Мельника А. В., за участю секретаря судового засідання Таран О. В.,
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У вересні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» (далі - ТОВ «ВВС-Факторинг») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.11.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» (далі - ТОВ «ФК «АРАГОН») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2254560. Договір укладений в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов кредитного договору кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в розмірі 3 000,00 грн строком на 22 дні до 23.11.2020 року, але не більше 30 днів зі сплатою процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку, на який видавався кредит.
ТОВ «ФК «АРАГОН» виконало свої зобов`язання, проте відповідач порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті кредиту та процентів, яка станом на 18.06.2021 року становить 12 309,00 грн, з яких: 10 728,00 грн - заборгованість за сумою кредиту та процентами; 1 581,00 грн - сума нарахованих процентів станом на 18.06.2021 року.
Також за порушення грошового зобов`язання відповідач повинен сплатити: 795,51 грн - збитки завдані інфляцією за період з 18.06.2021 року до 24.02.2022 року; 256,25 грн - 3 % річних від простроченої суми за період з 18.06.2021 року до 24.02.2022 року.
18.05.2021 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-Факторинг» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 18/05.2021, за умовами якого клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли та існують на дату укладення цього договору та визначені в додатку № 1 до даного договору, зокрема за кредитним договором № 2254560 від 01.11.2020 року.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 12 309,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 795,51 грн, 3 % річних у розмірі 256,25 грн, а також понесені судові витрати.
Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 29.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просить розглядати справу за його відсутності та у випадку неявки відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи в його відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подано.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу в його відсутності та згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
У частині другій статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив такі обставини.
01.11.2020 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2254560. Договір укладений в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.16).
За умовами кредитного договору № 2254560 від 01.11.2020 року відповідач отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн строком на 22 дні до 23.11.2020 року, але не більше 30 днів, зі зниженою процентною ставкою 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. цього договору; стандартною процентною ставкою 2,3 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується у межах строку надання кредиту, вказаного в п. 3.1. цього договору, якщо позичальник не виконав умови, передбачені п. 4.1 даного договору (пункти 2.1.,3.1.,4.1.,4.2. договору).
Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок платіжної картки позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї цілі у особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Датою отримання кредиту позичальником вважається дата зарахування відповідної суми на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником у особистому кабінеті і на сайті кредитодавця (пункти 3.3., 3.4. договору).
Підписуючи цей договір, позичальник засвідчує, що: кредитодавець в додатку №1 «Графік платежів», який є невід`ємною частиною договору позики, надав позичальнику детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, інших фінансових зобов`язань позичальника, зазначивши повну інформацію, надання якої вимагається законодавством України; він до підписання цього договору ознайомлений із правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «АРАГОН», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватися, повний текст яких розміщено на сайті кредитодавця (пункти 11.4.4, 11.4.5. договору).
Довідкою щодо ідентифікації позичальника в системі ТОВ «ФК «АРАГОН» підтверджується, що заявку на отримання кредиту ОСОБА_1 подано 01.11.2020 року о 02:40, цього ж дня договір відправлено позичальнику, акцепт оферти позичальника (підписання договору одноразовим ідентифікатором) НОМЕР_1 , номер телефону НОМЕР_2 (а.с.11).
Відповідно до інформаційної довідки, виданої ТОВ «Платежі Онлайн» 01.11.2020 року за номером платіжної картки НОМЕР_3 (банк-емітент PRIVAT BANK) було перераховано грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн у якості видачі кредиту за договором 2254560 (а.с.20).
Згідно з графіком платежів до договору № 2254560 від 01.11.2020 року: сума позики - 3 000,00 грн, процентна ставка - 1,7 %, сума нарахованих процентів 1 122,00 грн, сума до сплати складає 4 122,00 грн (а.с.18).
Доказів повернення вказаних грошових коштів кредитору у вигляді тіла кредиту та процентів матеріали справи не містять.
18.05.2021 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-Факторинг» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 18/05.2021, за умовами якого клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли та існують на дату укладення цього договору та визначені в додатку № 1 до даного договору, зокрема за кредитним договором № 2254560 від 01.11.2020 року (а.с.21).
Згідно з актом приймання-передачі до договору про надання фінансових послуг факторингу № 18/05.2021 від 18.05.2021 року фактор та клієнт уклали даний акт про те, що клієнт передав, а фактор прийняв права вимоги, передбачені договором про надання фінансових послуг факторингу № 18/05.2021 від 18.05.2021 року з наданням всіх документів, які засвідчують дійсність прав вимоги, зазначені в додатку № 1 до договору (а.с.22).
Відповідно до реєстру боржників, права вимоги до яких відступаються, ТОВ «ВВС-Факторинг» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 2254560 від 01.11.2020 року в розмірі 10 728,00 грн, з яких: 3 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 728,00 грн сума заборгованості за процентами (а.с.23).
При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір № 2254560 від 01.11.2020 року укладений в електронній формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»).
Статтею 12 указаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Кредитний договір № 2254560 від 01.11.2020 року підписано електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора UA222495.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність волі відповідача на укладення кредитного договору на відповідних умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Матеріали справи підтверджують факт отримання відповідачем передбачених кредитним договором коштів, що також вказує на виконання умов договору позивачем, та на те, що відповідач в односторонньому порядку не виконує договірні зобов`язання.
Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена в статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України).
Факт сингулярного правонаступництва, тобто за яким до ТОВ «ВВС-Факторинг» перейшло право кредитора за кредитним договором № 2254560 від 01.11.2020 року підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.
Позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження виконання ним вимог статті 516 ЦК України.
Разом з цим, тлумачення статті 516 та частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від
23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, де зазначено, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також Верховним Судом у постанові від
За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до положень статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом установлено, оскільки не спростовано сторонами, що відповідач, після заміни кредитора, не вчиняв дій щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 2254560 від 01.11.2020 року.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 2254560 від 01.11.2020 року станом на 18.06.2021 року загальна сума заборгованості відповідача перед ТОВ «ВВС-Факторинг» складає 13 104,51 грн, з яких: 10 728,00 грн - заборгованість за сумою кредиту на дату відступлення права вимоги; 1 581,00 грн - проценти за користування кредитом; 795,51 грн - збитки завдані інфляцією за період з 18.06.2021 року до 24.02.2022 року (а.с.13).
Також позивач нарахував на підставі частини другої статті 625 ЦК України відповідачу 3 % річних у розмірі 256,25 грн за період з 18.06.2021 року до 24.02.2022 року.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що позичальник взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 3 000,00 грн та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 01.11.2020 року до 30.11.2020 року в розмірі 1 530,00 грн.
Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 3 000,00 грн та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 01.11.2020 року до 30.11.2020 року в розмірі 1 530,00 грн є доведеною та підлягає задоволенню.
Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за період з 01.12.2020 року до 18.06.2021 року задоволенню не підлягає з огляду на таке.
За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною першою статті 1048 та частиною першою статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу
2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору позивач як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі 23.11.2020 року, але не пізніше 30.11.2020 року.
Таким чином, позикодавець відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 30.11.2020 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість за процентами за користування позикою включає період з 01.12.2020 року до 18.06.2021 року, який виходить за межі строку кредитування.
Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування позикою за період з 01.12.2020 року до 18.06.2021 року є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги ТОВ «ВВС-Факторинг» про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Ураховуючи те, що заборгованість відповідача розрахована позивачем невірно, слід здійснити перерахунок індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми, які за період з 18.06.2021 року до 24.02.2022 року від суми заборгованості 4 530,00 грн, шляхом математичних розрахунків становитимуть 292,77 грн інфляційних втрат та 93,83 грн 3 % річних, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено в частині другій статті 77 ЦПК України.
У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, п`ята статті 263 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи та враховуючи те, що на день ухвалення судом рішення, доказів оплати відповідачем на рахунок первісного кредитора чи позивача заборгованості за кредитним договором суду не надано, відповідач не скористався своїм правом надати суду у встановленому законом порядку відзив на позовну заяву із викладом своїх заперечень щодо стягнення заборгованості, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням таких процесуальних дій, суд на підставі наявних у справі доказів дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача підлягають стягненню: заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 530,00 грн, 292,77 грн інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 93,83 грн, всього 4 916,60 грн.
Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 19.09.2025 року № 3369 (а.с.1).
У зв`язку з частковим задоволенням позову (37,52 %), на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908,88 грн.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн суд зазначає таке.
Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою - третьоюстатті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд відповідно до статті
17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» також застосовує практику Європейського суду з прав людини.
На підтвердження надання юридичних послуг позивачем надано: договір про надання правничої допомоги № 28/05/25 від 28.05.2025 року; додаткову угоду до договору № 3 до договору про надання правничої допомоги № 28/05/25 від 28.05.2025 року; довіреність від 06.01.2025 року, якою ТОВ «ВВС-Факторинг» уповноважило адвоката Юхименка Юрія Юрійовича представляти його інтереси, зокрема, в судах; акт прийому-передачі наданих послуг від 15.09.2025 року (а.с.12, 37-42).
Аналіз змісту наданих стороною позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій: надання усної консультації стосовно складання позовної заяви, узгодження правової позиції, складання позовної заяви -
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (37,52 %), суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 876,00 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі статей 525, 526, 536, 626-629, 1054, 1056-1 ЦК України та керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 272-274, 280-284, 354 ЦПК України, суд
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» заборгованість за кредитним договором № 2254560 від 01.11.2020 року в розмірі 4 530,00 грн (чотири тисячі п`ятсот тридцять гривень 00 копійок),
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» за період з 18.06.2021 року до 24.02.2022 року інфляційні втрати в розмірі 292,77 грн (двісті дев`яносто дві гривні сімдесят сім копійок) та 3 % річних у розмірі 93,83 грн (дев`яносто три гривні вісімдесят три копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 908,88 грн (дев`ятсот вісім гривень вісімдесят вісім копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 876,00 грн (одна тисяча вісімсот сімдесят шість гривень 00 копійок).
Копію заочного рішення надіслати учасникам справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право: на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду; на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Відомості щодо учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
СуддяМельник А.В.