Провадження № 2-з/205/2/26
У Х В А Л А

про забезпечення позову

01 січня 2026 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Дорошенко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Гузь Є.В.,

розглянувши заяву адвоката Забари Альони Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом адвоката Забари Альони Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Дніпровської міської ради про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, визнання недійсним договорів дарування, скасування рішення Дніпровської міської ради та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Забара Альона Володимирівна звернулась до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Дніпровської міської ради про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, визнання недійсним договорів дарування, скасування рішення Дніпровської міської ради та визнання права власності

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом:

накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 0,0866 га за адресою: в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :08:527:0015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101;

заборони ОСОБА_4 вчиняти будь які дії, в тому числі укладати будь-які угоди із земельною ділянкою загальною площею 0,0866 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :08:527:0015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

заборони ОСОБА_4 вчиняти будь які дії з майном, в тому числі укладати будь-які угоди щодо житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Вказана заява мотивована тим, що позивачами подано позов про захист права власності на частину житлового будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , з посиланням на те, що ними ( а не відповідачем 1 ОСОБА_3 ) було збудовано частину будівель вказаного домоволодіння у період до 1992 року, у ній вони проживають на даний час та утримують її як господарі, тому вважають, що оформлення права власності ОСОБА_3 на всю земельну ділянку та все домоволодіння, включно з побудованою ними частиною, а також подальше відчуження є протизаконним та порушує їхні права. Адвокат Забара А.В. зазначає, що ОСОБА_1 має побоювання, що відповідач-2 ОСОБА_4 , дізнавшись про наявність розпочатого позивачами судового спору, здійснить незаконні дії, щодо земельної ділянки, а також житлового будинку. Вважає, що якщо не накласти заборону вчиняти певні дії з земельною ділянкою та житловим будинком, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , існує ризик, що відповідач-2 може вчинити дії на відчуження або передачі прав третім особам, можуть бути вчинені дії, спрямовані на передачу земельної ділянки або житлового будинку третім особам, що ускладнить або зробить неможливим виконання судового рішення. Зокрема, відповідач-2 може укласти договір оренди, суборенди або інше відчуження, що негативно вплине на права позивачів. Окрім цього у позивачів є побоювання, що дізнавшись про судовий процес та в процесі розгляду справи, відповідач може вчинити будь-які дії, зокрема виселити з будинку позивачів у зв`язку з відсутність правових підстав для їх перебування та проживання у будинку, бо номінально права власності зареєстроване за відповідачем-2, яка до сьогодні не навідувалась в житловий будинок позивачів, обізнана з тим фактом. що будинок літ. В-1 збудований саме позивачами та саме позивачі там проживають з моменту зведення житлового будинку і до сьогодні. Відповідач-2 може вчинити дії, направлені заселення третіх осіб, шляхом укладення договору оренди та інші дії, що можуть негативно вплинути на стан будинку. Відповідачі вже порушили право позивачів шляхом незаконного оформлення права власності на земельну ділянку та житловий будинок, які в подальшому відповідач-1 подарувала, згідно договору дарування відповідачу-2, тому у позивачів виникають побоювання, що вона продовжить незаконні дії. Це може включати подальше унеможливлення доступу позивачів до побудованого ними будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, з метою оформлення права власності на підставі рішення суду, у разі прийняття його на користь позивачів, що є грубим порушенням. Якщо негайно не накласти заборону на вчинення певних дій, це може сприяти затягуванню справи з боку відповідача та призвести до унеможливлення в майбутньому виконання судового рішення. Заявник зазначає, що існує небезпека того, що за час розгляду справи в суді, земельна ділянка та розміщений на ній житловий будинок може бути відчужений, а отже позивачі вважають, що існують всі підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на таке майно та застосування заборони на укладення будь-яких угод з приводу такого майна. Викладені обставини дають всі підстави припустити, що ОСОБА_4 цілком може розпорядитися спірним домоволодінням та земельною ділянкою шляхом її відчуження третім особам, що за вказаними позовними вимогами значно утруднить ефективний захист порушених прав позивачів, а у разі задоволення судом позову стане перешкодою також для виконання судового рішення. У зв`язку з цим, заявник був вимушений звернутися до суду з вищевказаною заявою про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.12.2025 року, вказану заяву було розподілено головуючому судді Дорошенко Г.В. та передано судді канцелярією суду 31.12.2025 року.

Згідно з частиною 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 цієї статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18: «Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд також має врахувати на скільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Під забезпеченням позову слід розуміти обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволенню вимог позивача (заявника), вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Отже, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Верховного суду від 12 січня 2022 року у справі №568/525/21).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову (постанови Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Відповідно до ч.ч. 6-8 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову адвокат Забара А.В. зазначає підстави, згідно з якими не погоджується з оформленням права власності на весь житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , а також на всю земельну ділянку за вказаною адресою одноосібно на відповідача 1 ОСОБА_3 . Вказані земельна ділянка із житловим будинком одноосібно відчужені за договорами дарування відповідачеві-2 ОСОБА_4 , що підтверджується договором дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 24.06.2022р., укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Каліновичем С.П., зареєстровано в реєстрі за №180, а також договором дарування земельної ділянки від 24.06.2022р., укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Каліновичем С.П., зареєстровано в реєстрі за №184.

Реєстрація права власності на спірні житловий будинок та земельну ділянку надають відповідачу-2 право на вільне розпорядження цим майном, в тому числі на його відчуження, що неодмінно призведе до додаткових матеріальних, моральних та часових витрат заявника у разі задоволення позову для захисту своїх майнових прав.

Означене дозволяє визначити, що між сторонами дійсно існує спір щодо права власності на частину земельної ділянки та житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_2 , за вирішенням якого позивачі звернулися до суду з вказаним позовом.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи та доводи позивача, викладені у заяві про забезпечення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог, відповідність видів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, позовним вимогам, пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду, суд вважає за необхідне для забезпечення позовних вимог позивачів частково задовольнити заяву та накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,0866 га за адресою: в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :08:527:0015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101 та на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, до вирішення справи по суті.

Таким чином, забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне нерухоме майно гарантує фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Суд при постановленні ухвали про накладення арешту на майно враховує принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

При цьому вжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вказані об`єкти нерухомого майна не виключають їх використання, а тому додаткових обмежень, крім неможливості його відчуження та розпорядження для відповідача не існує.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що такий захід забезпечення позову є достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивачів та виключить можливість обмеження прав відповідача на користування нерухомим майном у повному обсязі.

Щодо вимоги про заборону ОСОБА_4 вчиняти будь які дії, в тому числі укладати будь-які угоди із земельною ділянкою загальною площею 0,0866 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :08:527:0015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 та щодо житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, то вказані вимоги не підлягають окремому задоволенню, оскільки входить у захід забезпечення позову, застосований судом, який в свою чергу є ефективним та достатнім способом забезпечення позову, відповідатиме як інтересам позивача, так і не порушуватиме прав відповідача, зважаючи на те, що такий захід носить тимчасовий характер до вирішення судом спору. Поняття «будь-які дії» є занадто широким, що не відповідає принципу співмірності заходу забезпечення та може становити надмірне втручання. Суд може заборонити лише ті дії, що можуть призвести до можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, можуть ускладнити виконання рішення суду (у разі його ухвалення на користь позивачів) та викликати труднощі при його виконанні. Такі заходи мають прямо стосуватись предмету спору.

Наявність ризику вчинення будь-якою особою дій, які в подальшому зможуть призвести до неможливості виконання відповідного судового рішення, має бути не ілюзорним, а підтверджуватись доказами, які б давали сторонньому незалежному спостерігачу зробити висновок про реальність такого ризику.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що заява адвоката Забари Альони Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Дніпровської міської ради про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, визнання недійсним договорів дарування, скасування рішення Дніпровської міської ради та визнання права власності підлягає частковому задоволенню.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Керуючись статтями 149, 150, 152, 153, 157, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву заяву адвоката Забари Альони Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом адвоката Забари Альони Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Дніпровської міської ради про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, визнання недійсним договорів дарування, скасування рішення Дніпровської міської ради та визнання права власності, задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,0866 га за адресою: в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :08:527:0015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101.

Накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Застосувати вказаний захід забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити відділу реєстрації майнових прав Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (), за адресою: м.Дніпро, вул.Старокозацька, б.58, кабінет 213, ел.адреса: - для виконання.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку ст. 158 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Дорошенко

.