Справа № 159/9492/25
Провадження № 2/159/876/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 лютого 2026 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 19.03.2025 між ТОВ«Авентус Україна»і відповідачем ОСОБА_1 був укладений у формі електронного документа з використання електронного підпису договір №8873061 про надання споживчого кредиту за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 гривень строком на 360 днів, зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитними коштами кожні 15 днів за стандартною ставкою 1% в день, зниженою 0,01% в день.

ТОВ «Авентус Україна»виконало зобов`язання за договором, перерахувало на зазначений відповідачем банківський рахунок № НОМЕР_1 кредитні кошти.

Відповідач ОСОБА_1 виконував зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, 03.04.2025 сплатив лише один платіж на суму 15 грн.

Відповідно до Договору факторингу №13112025 від 13.11.2025 та Реєстру боржників №2 первісний кредитор уступив право вимоги за цим кредитним договором позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ» із визначенням суми заборгованості 25500 грн, до якої включені 10000 грн основного боргу, 10500 грн процентів, 5000 грн штрафи.

Позивач додаткових нарахувань не проводив.

Ураховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача 25500 грнкредитної заборгованості та 2422,40 грн судового збору.

Ухвалою від 02.01.2026 суд відкрив провадження у справі, на підставі пункту 1 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, правом подати відзив не скористався. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим, судовий виклик за зареєстрованим місцем проживання не вручений через відсутність адресата.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК).

Враховуючи згоду позивача, керуючись статтею 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) 24.02.2026.

Суд встановив такі обставини і відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 скористався інформаційно-телекомунікаційною системою на вебсайті https://creditplus.ua/,пройшов за персональними даними ідентифікацію, зареєстрував Особистий кабінет та акцептувавши пропозицію ТОВ «Авентус Україна», уклав 19.03.2025 електронний кредитний договір №8873061 про надання споживчого кредиту, який підписав одноразовим ідентифікатором С8165.

За умовами договору:

- відповідачу надається кредит у розмірі 10000 грн (п.1.3),у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника платіжну катку № НОМЕР_1 (п.2.1);

- строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів (п.1.4);

- застосовується стандартна процентна ставка 1,00% в день від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку дії договору, вказаного в п. 1.4 Договору (п.1.5.1); знижена процентна ставка 0,01% в день застосовується, якщо споживач до 03.04.2025 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п.1.5.2);

- розділом 6 Договору визначені умови нарахування штрафів,

- сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю їх внесення, здійснюються згідно Графіку платежів (п.5.1).

Реальна річна ставка та інша детальна інформація наведена у Паспорті споживчого кредиту, з яким відповідач ознайомився, використовуючи одноразовий ідентифікатор FX0616.

19.03.2025 ТОВ «Авентус Україна» перерахувало відповідачу 10000 грн на зазначену в Договорі платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджено Інформацією ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім» № 7/17917 від 17.11.2025 (а.с.25).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості (Картка обліку Договору)(а.с.26-31)первісний кредитор перші 15 днів застосовував знижену процентну ставку 0,01% (1 грн) в день. 03.04.2025 відповідач вніс платіж в сумі 15 гривень, які відповідно до п.5.6.1 Договору були зараховані в якості оплати процентів за користування кредитом. В подальшому ОСОБА_1 припинив виконувати грошові зобов`язання. Починаючи з 17 дня (04.04.2025) до 121 дня (17.07.2025) для обрахування процентів позивач застосовував стандартну ставку 1% (100 грн), як передбачено п.1.5.1 договору. У період з 22.04.2025 по 13.05.2025 первісний кредитор нарахував штрафні санкції в сумі 5000 грн (п.6.4.1, п.6.4.2).

Станом на 12.11.2025 за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 25500 грн, з них 10000 грн тіло кредиту, 10500 грн проценти, 5000 грн штрафи.

Позивач набув право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу №13112025 від 13.11.2025. Згідно з реєстром боржників заборгованість ОСОБА_1 на день відступлення права вимоги складає 25500 грн (а.с.32-39).

Після придбання права вимоги позивач додаткових нарахувань не проводив.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позов підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ст.207 ЦК України).

В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закону).

Відповідно до статті 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

У постанові від 07.04.2021 у справі №623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора.

Суд встановив, що кредитний договір, про який йдеться у справі, за формою відповідає вимогам законодавства, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного . При укладенні договору відповідач пройшов ідентифікацію за паспортними даними, номером мобільного телефону і електронною адресою.

Відповідач, підписавши договір, не лише погодив його умови, але й скористався кредитними коштами, які перераховані на вказаний ним картковий рахунок.

Предметом даного позову є стягнення фактором заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця.

Відповідно до частин першої четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія, як заінтересована особа, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належні оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр боржників, докази оплати за договором.

Позивач довів право вимоги за договором №8873061 про надання споживчого кредиту від 19.03.2025, суду надані договір факторингу №13112025 від 13.11.2025, реєстр боржників, акт прийому-передачі реєстру боржників, платіжна інструкція про сплату фінансування (а.с.32-39).

За матеріалами цієї справи, зобов`язання в силу статті 611 ЦК України є порушеними, у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку повертати кредит частинами, а тому позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення з ОСОБА_1 кредитних коштів.

Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК).

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Позивач довів суду виникнення у відповідача зобов`язання повернути кредит в розмірі 10000 грн, тому в цій частині позов необхідно задовольнити.

Окрім тіла кредиту, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 10500 гривень, які обраховані за ставкою 1% в день (100 грн в день) від суми кредиту (10000 грн), починаючи з 04.04.2025 до 17.07.2025 (105 днів). Позивач врахував проведений відповідачем платіж, правильно розподілив його на погашення процентів.

Проценти, нараховані позивачем в межах строку кредитування, їх розмір відповідає умовам договору і приписам законодавства.

Відповідач доказів належного виконання кредитних зобов`язань чи контррозрахунок заборгованості не надав.

Щодо нарахування штрафу.

Позивачем до загальної суми стягнення включені 5000 грн штрафу .

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного договору позику, так і на час розгляду цієї справи.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії на території України воєнного стану, неустойка йому не може бути нарахована у будь-якому випадку, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відтак, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача становить 20500 грн, з них 10000 грн тіло кредиту, 10500 грн проценти.

Щодо судових витрат.

У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги суд задовольнив на 80,4%, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 1947,61 грн (2422,40х80,4:100).

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 158, 247, 268, 274-278, 280 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 509, 512, 514, 526, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1055, 1054 Цивільного кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №8873061 від 19.03.2025 в розмірі 20500 (двадцять тисяч п`ятсот) гривень, з них 10000 гривень тіло кредиту, 10500 гривень проценти.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1947 (одну тисячу дев`ятсот сорок сім) гривень 61 копійку судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса: м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 24.02.2026.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК