Справа № 459/4624/25
Провадження № 2-др/459/2/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

23 лютого 2026 року Шептицький міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Штибель А. Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому заяву адвоката Буй Богдана Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (про розподіл судових витрат) у цивільній справі за позовом, поданим адвокатом Буй Богданом Володимировичем в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

УСТАНОВИВ:

В провадженні Шептицького міського суду Львівської області перебувала справа за позовом, поданим адвокатом Буй Богданом Володимировичем в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Заочним рішенням Шептицького міського суду Львівської області від 05.02.2026 позовні вимоги було задоволено та вирішено визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем та зареєстрований в реєстрі за №3150 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №134653-КС-004 від 15.12.2020, укладеним з ТОВ «Бізнес позика, а також стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» на користь ОСОБА_1 1211,20 гривень 20 копійок сплаченого судового збору.

10.02.2026 представник позивача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить стягнути на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 гривень. В обґрунтування вимог покликається на копію договору про надання правничої допомоги № 22/12-2 від 22.12.2025, укладеного між укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Буй Б. В; копію акту прийому-передачі наданих послуг від 09.02.2026, відповідно до якого вартість послуг становить 12 000 грн; копію ордеру серії ВС № 1417058 від 30.12.2025 та керуючись ч. 8 ст. 141 ЦПК України просить стягнути вказані витрати з відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, суд не вирішив питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Присутність сторін при винесенні додаткового рішення не є обов`язковою (ч. 4 ст. 270 ЦПК України). Додаткове рішення ухвалюється в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про винесення додаткового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали заяви, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Шептицького міського суду Львівської області від 05.02.2026, ухваленим у цивільній справі №459/4624/25 за позовом поданим адвокатом Буй Богданом Володимировичем в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги було задоволено та вирішено визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем та зареєстрований в реєстрі за №3150 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №134653-КС-004 від 15.12.2020, укладеним з ТОВ «Бізнес позика, а також стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» на користь ОСОБА_1 1211,20 гривень 20 копійок сплаченого судового збору.

Даним рішення суду не вирішувалося питання щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Разом із позовною заявою позивачем було зазначено, що орієнтований розмір витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи становить 10 000 грн.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

10.02.2026 через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив стягнути на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 ЦПК України та ст. 254 ЦК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відтак, представник позивача звернувся до суду із вищевказаною заявою у встановлений процесуальним законом п`ятиденний строк.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представником позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано копію договору про надання правничої допомоги № 22/12-2 від 22.12.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Буй Б. В; копію акту прийому-передачі наданих послуг від 09.02.2026, відповідно до якого вартість послуг становить 12 000 грн; копію ордеру серії ВС № 1417058 від 30.12.2025.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 1 статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 9 ст. 139 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020 при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд вважає, що надані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з наданою правничою допомогою адвокатом.

Разом з цим, у постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

У постанові Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 280/1765/19 (провадження №К/9901/607/20) міститься правовий висновок про те, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Дослідивши вказані докази, суд вважає, що дана сума не відповідає складності справи, часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги та обсягу наданих послуг. Відтак, розмір відшкодування судових витрат є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Заявлену суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд вважає завищеною, а тому вона підлягає зменшенню.

Таким чином, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» у користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 гривень, що буде відповідати критеріям розумності, співмірності та справедливості.

Враховуючи викладене, заява про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 142, 257, 258, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Буй Богдана Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (про розподіл судових витрат) у цивільній справі за позовом поданим адвокатом Буй Богданом Володимировичем в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено 23.02.2026.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (; 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411).

Суддя: М. В. Мельникович