Справа № 286/550/26
Провадження № 2/286/1027/26
У Х В А Л А

24.02.2026 м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Кулініч Я. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

17.02.2026 ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , звернувся до суду із позовом до АТ «Українська залізниця», що розташоване за адресою: вул. Єжи Ґедройця, буд. 5 в м. Київ, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на його користь невиплачену при звільненні заробітну плату у розмірі 107 808,20 грн. та середній заробіток за затримку виплати заробітної плати при звільненні у розмірі 69 532,20 грн., а всього 177 340,20 грн..

Розподілити судові витрати згідно ст. 141 ЦПК України.

Позовна заява подається до суду із дотриманням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Проте, позивачем в позовній заяві не зазначена ціна позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Всупереч вказаним вимогам, позивачем не додано до заяви документи, що підтверджують сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону.

При зверненні до суду позивач зазначив, що він звільнений від сплати судового збору, посилаючись на пункт 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Проте, згідно ч.1 ч. 1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі лише у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Таким чином, за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні сплачується судовий збір, оскільки сама по собі така компенсація не є оплатою праці.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпаний перелік осіб які звільнені від сплати судового збору, позивач до переліку вказаних осіб не входить.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду в справі № 728/2955/18 від 10 січня 2019 року, де зазначено, що починаючи з 01 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як слідує із змісту позовної заяви, наведених позивачем мотивів та додатків до позову, останнім оспорюється заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Отже, оскільки в позові ще є вимога щодо стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, тому його доводи щодо наявності пільг при зверненні до суду із зазначеними у позовній заяві вимогами, судом до уваги не беруться.

Таким чином, при відсутності у матеріалах позову відомостей про наявність інших пільг при зверненні до суду, позивач має сплатити судовий збір на загальних підставах.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року становить 3328,00 грн..

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлений судовий збір 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, позивачу необхідно зазначити в позовній заяві ціну позову, сплатити судовий збір за позовну вимогу майнового характеру (середній заробіток за несвоєчасний розрахунок) в розмірі 1% ціни позову та надати суду документ, що підтверджує його сплату, або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків та наданням уточнюючої позовної заяви відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, залишити без руху.

Надати позивачу строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог закону заява вважатиметься неподаною й буде повернута.

Ухвала в частині визначення розміру судового збору може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її ухвалення.

Суддя Я. В. Кулініч