Справа № 493/2020/25
Провадження № 2/493/138/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Волошина І.С.

секретаря судового засідання Доскоч А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (надалі ТОВ «СВЕА ФІНАНС») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2025 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.03.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір №4508602 шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні (далі кредит) в сумі 16500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згодом Відповідач звернувся до Первісного Кредитора за отриманням додаткової суми кредиту і ініціював збільшення суми вже отриманого раніше кредиту шляхом вчинення відповідних дій в ІТС Первісного Кредитора. Первісний кредитор задовольнив даний запит, і направив Відповідачу пропозицію (оферту) укласти Додаткову угоду (додатковий договір) до Договору № 4508602. Відповідач здійснив акцепт і підписання відповідної Додаткової угоди (додаткового договору) до Договору №4508602 у тій самій формі і у той самий спосіб, що і було підписано основний договір

ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», свої зобов`язання за Кредитним договором та додатковою угодою до нього виконало, та надало позичальнику грошові кошти на загальну суму 19500,00 грн. шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед Первісним Кредитором, Відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості.

24.01.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «CВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №01.02-02/25, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.

Станом на дату складання позовної заяви заборгованість ОСОБА_1 за Договором №4508602 від 28.03.2024 року становить 138487,61 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту - 19499,97 грн.; заборгованість по відсотках - 109237,64 грн., пеня, штраф - 9750,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за Кредитним договором №4508602 від 28.03.2024 року в розмірі 138487,61 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 10.11.2025 року провадження по даній цивільній справі відкрите, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, але у позовній заяві просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, про поважність причин своєї неявки в судове засідання суду не повідомила.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 28.03.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4508602 в електронній формі, який був підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором «11834».

Відповідно до п.1.2. На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 16500,00 гривень.

Як вбачається з п.1.2.1. За взаємною згодою Сторін сума кредиту може бути збільшена, про що Сторонами укладається Додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за Договором, відповідно до Графіку платежів (п.1.3 цього Договору).

Згідно п.1.3. Строк кредитування 350 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору.

Пунктом 1.4. передбачено, що Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: Стандартна процента ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору.

Відповідно до п.2.1. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2

Згідно п.6.4. У випадку невиконання та/або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Товариство має право нарахувати, а Клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити Товариству штраф: у розмірі 25% від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання на кожен 7-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання. Фактом невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань Клієнтом є не здійснення ним сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу та/або повернення суми кредиту в строки сплати платежів, встановлені Договором (Графіком платежів/новим графіком платежів).

Одночасно з договором відповідачем електронним підписом «11834» було підписано Інформаційне повідомлення та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Також, 28.03.2024 року ОСОБА_1 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором «95555» Паспорт споживчого кредиту. У вказаних документах містяться основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти.

Згідно Додаткового договору від 31.03.2024 року до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4508602 від 28.03.2024 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 3000,00 грн. Вказаний додатковий договір, а також таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки, Інформаційне повідомлення, Паспорт споживчого кредиту підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «14888».

ОСОБА_1 підтвердила, що розуміє та укладає кредитний договір та додатковий договір до нього на вищевказаних умовах, що підтверджується її підписами одноразовими ідентифікаторами.

Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «СВЕА ФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ним (кредитні правовідносини).

Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зі змісту ч. 1 ст. 205 ЦК України вбачається, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Частиною 12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

На підставі ч.13 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України.

Зі змісту абз.3 ч.1 ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» вбачається, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Положеннями ч. 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 цієї статті).

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В абз. 2 ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, перерахувавши 28.03.2024 року ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_3 кошти в сумі 16500,00 грн., номер транзакції в системі IPay.ua 363742219, що підтверджується листом ТОВ «УПР» від 24.01.2025 року №1-2401 про успішність операції.

Також, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за Додатковим договором виконало в повному обсязі, перерахувавши 31.03.2024 року ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_3 кошти в сумі 3000,00 грн., номер транзакції в системі IPay.ua 365418658, що підтверджується листом ТОВ «УПР» від 24.01.2025 року №1-2401 про успішність операції.

Вказані докази суд визнає належним і допустимим, які підтверджують факт укладення кредитного договору та додаткового договору до нього, а також факт належного виконання своїх зобов`язань ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА».

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором №4508602 від 28.03.2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту ОСОБА_1 здійснювала часткове погашення заборгованості на загальну суму 38172,08 грн., з яких 38172,05 грн. відсотки, 0,03 грн. тіло кредиту. Таким чином, з урахуванням сплаченої відповідачем суми загальна заборгованість за договором станом на 24.01.2025 року складає 138487,61 грн., з яких 19499,97 грн. заборгованість за тілом кредиту; 138487,61 грн. заборгованість за процентами; 9750,00 грн. штрафні санкції.

24.01.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено Договір факторингу №01.02-02/25, у відповідності до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу №01.02-02/25 від 24.01.2025 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4508602 в сумі 138487,61 грн., з яких: 19499,97 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 109237,64 грн. - сума заборгованості за відсотками, 9750,00 сума штрафних санкцій.

Згідно ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. (ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже судом встановлено, що Договір №4508602 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.03.2024 року та Додатковий договір від 31.03.2024 року, Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладені в електронній формі, так як містять електронні підписи сторін, зі змісту яких вбачається, що в них визначено основні істотні умови, характерні для кредитних договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, з якими позичальник в свою чергу погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання зазначених документів, тому Договір, Додатковий договір, Паспорт споживчого кредиту, Графік платежів мають силу договору, який вважається таким, що вчинений у письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.205 та ст.207 ЦК України.

В порушення зазначених норм ЦК України, умов Договору №4508602 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.03.2024 року та Додаткового договору від 31.03.2024 року відповідач не надала позивачу своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за договором у зв`язку з чим, згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, у ОСОБА_1 станом на 24.01.2025 року існує заборгованість за кредитом 19499,97 грн.;. заборгованість за відсотками - 109237,64 грн., нараховані штрафні санкції - 9750,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором № 4508602 від 28.03.2024 року та Додатковим договором від 31.03.2024 року виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених зазначеним Договором. В порушення вимог Закону, ОСОБА_1 в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговану суму не повернула.

Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту в розмірі 19499,97 грн. по вказаному вище договору є доведеною, а тому вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 109237,64 грн. суд зазначає наступне.

Частиною п`ятою статті 8 Закону №1734-VIII передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Вказана норма законодавства була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023року № 498-IX та набрала чинності 22 грудня 2023 року.

Однак, первісний кредитор незважаючи на те, що договір № 4508602 від 28.03.2024 року та Додатковий договір від 31.03.2024 року укладено після прийняття ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, не привів свою діяльність, а також умови укладених ним договорів відповідно до вимог чинного законодавства в частині нарахування щоденної процентної ставки відповідачу відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 2,5% на день, що значно перевищувало максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки визначений законодавством.

З огляду на вказане, зазначені вище дії первісного кредитора безумовно порушували права відповідача порівняно з іншими споживачами фінансових послуг, а положення кредитного договору в частині нарахування процентної ставки у розмірі 2,5 % на день значно перевищують встановлений максимальний розмір денної процентної ставки за кредитним договором у розмірі 1 % та були несправедливими, а тому при вирішенні даного спору такі підлягають зміні з врахуванням положень законодавства.

Отже, укладаючи 28.03.2024 року кредитний договір, кредитодавець не мав права визначати денну проценту ставку у розмірі 2,5% на день, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день.

У зв`язку з цим суд здійснює самостійний розрахунок розміру заборгованості за відсотками, виходячи зі ставки 1% на день.

В такому випадку за період 28.03.2024-31.03.2024 сума нарахованих відсотків має становити 660,00 грн. (16500,00 х 0,01 х 4); за період 01.04.2024-24.01.2025 сума нарахованих відсотків має становити 58305,00 грн. (19500,00 х 0,01 х 299), а всього 58965,00 грн.

З урахуванням того, що відповідачем було частково погашено заборгованість за відсотками на суму 38172,05 грн., суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками у розмірі 20792,95 грн. (58965,00 грн. 38172,05 грн.).

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 9750,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні, як на день укладення кредитного договору між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , тобто станом на 28.03.2024 року, так і на час ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, у частині стягнення штрафу за кредитним договором №4508602 від 28.03.2024 рокув розмірі 9750,00 грн., слід відмовити.

Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 4508602 від 28.03.2024 року та додатковим договором від 31.03.2024 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості в розмірі 40292,92 грн. (тіло кредиту 19499,97 грн., проценти 20792,95 грн.).

Позивач також у своєму позові заявив вимогу про стягнення з ОСОБА_1 понесених ним судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України).

Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №35 від 28.10.2025 року за подання даного позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Оскільки ціна позову становила 138487,61грн., а позов задоволено частково на суму 40292,92 грн., тобто на 29,09% (40292,92 х 100 : 138487,61), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 704 гривні 68 копійок (2422,40 х 29,09% : 100) судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 205, 207, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 610, 612, 626, 628, 629, 638, 639, 1054, 1082 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (, юридична адреса: вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070) заборгованість за Договором №4508602 від 28.03.2024 року в розмірі 40292,92 грн., а також судовий збір в сумі 704,68 грн., а всього 40997 (сорок тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 60 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.01.2026 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (, юридична адреса: вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

СУДДЯ