Справа № 946/7648/25
Провадження № 2/946/1599/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді Бортейчука Ю.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Іванової Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У вересні 2025 року представник ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор зобов`язується надати кредит відповідачці, а відповідачка зобов`язалася одержати кредит і повернути його разом з нарахованими процентами за користування кредитом, іншими платежами та платою за обслуговування кредитної заборгованості.
25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» правонаступником якого є ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна».
26 липня 2023 року між ТОВ «Росвен Інвест Україна» правонаступником якого є ТОВ «Свеа Фінанс» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», укладено договір факторингу № 01.02-38/23 від 26.07.2023 року, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс».
До теперішнього часу відповідачка не виконує свої обов`язки щодо погашення боргу та продовжує користуватися отриманими кредитними коштами.
Позивач просить стягнути заборгованість з відповідачки в сумі 59 598,06 грн., судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп.
Ухвалою суду від 25.11.2025 року було відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін (а.с.25).
Відповідачці надіслано копію позовної заяви з доданими документами, та роз`яснено про необхідність подання в п`ятнадцятиденний строк письмового відзиву разом з наявними у нього доказами.
Укрпоштою надіслано відповідачці ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позову з додатком, проте поштовий конверт повернувся із довідкою про невручення - «адресат відсутній за вказаною адресою».
Судом були вжиті вичерпні засоби для повідомлення відповідачки про дату, час та місце розгляду справи. Так, існуюча практика судів України, в тому числі і практика Верховного Суду, визначає, що неотримання стороною провадження судового виклику, надісланого на її адресу у визначеному законом порядку, зокрема повернення такого виклику за закінченням терміну зберігання у поштовому відділенні або відмова від отримання, вважається належним повідомленням сторони про виклик.
Зазначені обставини дають змогу суду дійти висновку про наявність даних про своєчасне сповіщення відповідача про місце і час розгляду справи.
При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Таким чином, відповідачка про розгляд справи повідомлена належним чином, однак, у встановлений судом строк відповідачкою не було подано відзиву на позов, не було надано заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідачкою до суду не надано відзиву на позовну заяву.
Будь яких заяв або клопотань від учасників справи не надходило.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи те, що відповідачка своїм правом на подання відзиву не скористалася, про відкриття провадження була повідомлена належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статтей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України.
Згідно з умовами Договору відповідачка отримала кредит для власних потреб в розмірі 23 062,00 грн., включаючи витрати та страховий платіж, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,5% річних (ставка змінювана) та платою обслуговування кредитної заборгованості, згідно графіку щомісячних платежів, викладеного в Додатку №1 даного Договору.
Кредит відповідачка отримала шляхом переказу коштів на її рахунок вказаної суми коштів, дата повернення Кредиту 11 листопада 2021 року.
Положеннями п. 5.1. Договору факторингу, встановлено, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання фактором зобов`язань передбачених п. 4.1 цього Договору (оплати суми фінансування).
Відповідно до п. 6.1 Договору факторингу, клієнт гарантує та відповідає перед фактором за дійсність прав вимоги, які клієнт відступає за цим Договором. Клієнт має право відступити права вимоги і йому не відомі будь-які обставини, внаслідок яких Боржники мають право не виконувати права вимоги.
Згідно п. 6.5 Договору факторингу, клієнт підтверджує, що від фактора не вимагається жодна дія з метою надання йому можливості вимагати здійснення будь-якого платежу за первинними договорами або реалізувати права фактора на такий платіж у суді.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Договір факторингу або його окремі положення недійсними не визнано, а отже права вимоги до відповідача за кредитним договором є дійсними та є обов`язковими для виконання відповідачем.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно із з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові №6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.
Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит процентів, комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Суд враховує, що відповідачка перед укладенням кредитного договору, ознайомилася з умовами Кредитного договору, паспортом споживчого кредиту в якому стисло у формі таблиці повідомляється про основні умови кредитування, а саме сума кредиту, розмір процентної ставки, строк користування кредитом, розмір щомісячного платежу (у разі якщо його можна визначити), плати за обслуговування кредитної заборгованості, тощо.
Відповідачка перед укладенням кредитного договору також ознайомилася з його змістом, та 11 листопада 2019 року отримала свій примірник Договору кредиту про що свідчить наявність її підпису.
Зі змісту укладеного кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків, плати за обслуговування та порядок їх сплати. Також договір містить інформацію про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту. Підписавши кредитний договір, позичальник погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору.
Необхідно зазначити, що відповідачка мала можливість не вступати у кредитні відносини із кредитодавцем, якщо дійсно вважала встановлений розмір відсотків за користування коштами та/або плати за обслуговування кредитної заборгованості несправедливим.
Разом з цим, відповідачка погодила зі своєї сторони такі умови кредитного договору, підписавши його зміст.
Тобто при укладанні кредитного договору відповідачкою вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був б не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору.
Кредитний договір або його окремі положення недійсними не визнано, отже умови договору, в тому числі і щодо сплати відсотків чи плати за обслуговування кредитної заборгованості, є обов`язковими для виконання позичальником.
Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідачка ОСОБА_1 не повернула своєчасно суму кредиту, нараховані відсотки, а також плату за обслуговування, відповідно до умов кредитного договору, порушила своє зобов`язання.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
При цьому, суд враховує, що будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 кредитних коштів не отримувала, остання суду не надала. Також нею не оспорюється і визначений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками, відповідачка не спростовувала надані позивачем докази, хоча повідомлялася судом за зареєстрованим місцем проживання, жодних заперечень проти доводів позивача не надходило.
Таким чином, ОСОБА_1 в силу ст. 509, 526, 1046 ЦК України не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» як нового кредитора слід стягнути заборгованість у сумі 59 598,06 грн., з яких: 23 062,00 грн. сума заборгованості за кредитом; 12 761,65 грн. сума заборгованості за процентами; 23 774,41 грн. сума заборгованості за плату за обслуговування кредитною заборгованістю.
Крім того, відповідно до основних засад цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (частина перша статті 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, у якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач.
Відповідачка не заперечувала факт отримання кредитних коштів, користування кредитними коштами та наявність заборгованості за кредитами.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволення у повному обсязі.
Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп. відповідно до статті 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.
У частині заявлених витрат на правничу допомогу, суд врахував наступне.
Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
02.08.2024 між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про надання юридичних послуг № 02/08/2024.
Згідно п.1 договору виконавець, який має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2412 від 23.10.2018 року видане на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області №18 від 23.10.2018, зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування (на підставі окремої довіреності),а замовник зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором.
Вартість послуг виконавця становить: 10 000,00 (десять тисяч) гривень 00 копійок - складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника; 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок - складання апеляційної скарги на рішення першої інстанції; 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок - складання касаційної скарги; 3000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - складання відповіді на відзив на позовну заяву, заперечення, додаткові пояснення; 1000,00 (одна тисяча) гривень 00 копійок - складання та надсилання адвокатського запиту; 1000,00 (одна тисяча) гривень 00 копійок - складання заяв, клопотань; 3500,00 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок - участь у судовому засіданні (п.3 договору).
Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №56 від 03.03.2025 та витягу з реєстру №1 від 03.03.2025 до акту приймання-передачі наданих послуг № 56 від 03.03.2025, який підписаний сторонами, ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» погодили надання послуг, наданих ФОП ОСОБА_2 , в т.ч. підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , вартість якої складає 10 000,00 грн.
Вказані вище докази у своїй сукупності підтверджують факт надання ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» правової допомоги за договором №02/08/2024 про надання юридичної допомоги від 02.08.2024.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплачених витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Відповідно до позиції викладеній у постанові Верховного Суду у справі № 910/4881/18 від 18.12.2018 року, зменшення витрат на правову допомогу можливе лише у разі наявності клопотання сторони про їх зменшення внаслідок не співмірності.
Згідно постанови Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року, за умови належного підтвердження витрати на професійну правничу допомогу стягуються і у випадку, коли фактично ще не сплачені стороною, а тільки мають бути сплачені. Верховний Суд прийшов до висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Верховний Суд у постанові від 09.04.2019 р. у справі №826/2689/15 зазначив, зокрема, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18, суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Керуючись ст. 12, 13, 18, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, ст. 526, 536, 610, 628, 629, 1048, 1054 ЦК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Ю.Ю.Бортейчук