Дата документу 23.02.2026
Справа № 334/3017/25
Провадження № 2-п/334/15/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2026 року

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Якущенко Р.Е,

представника відповідача Трачук Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя заяву Трачук Наталії Іванівни, яка діє в інтересах ТОВ «АЛЬЯНС-АВТО», про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя №334/3017/26 від 02.01.2026 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АЛЬЯНС-АВТО», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява Трачук Наталії Іванівни, яка діє в інтересах ТОВ «АЛЬЯНС-АВТО», про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя №334/3017/26 від 02.01.2026 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АЛЬЯНС-АВТО», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заява обґрунтована тим, що розгляд справи відбувся за відсутності представника відповідача, який своєчасно не отримав судову повістку на судове засідання 2.01.2026 року. Рішення суду надійшло представнику до кабінету в Електронному суді 13.01.2026 року. Вважає, що в суду були відсутні повноваження для постановлення заочного рішення у цій справі. Ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про визнання поважною причини пропуску процесуального строку для подачі клопотання про призначення експертизи та клопотання про зобов`язання позивача надати доступ до транспортного засобу надійшло після постановлення заочного рішення, що унеможливило подачу повторного клопотання з іншим мотивуванням причин неотримання відповідачем документів у електронний кабінет, тобто суд позбавив відповідача права на захист.

Запорізька територіальна громада Запорізького району перебуває в переліку зон активних бойових дій відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 31.05.2022 року №104.

Відповідач не отримував будь-яких повідомлень про надходжень з Дніпровського районного суду м. Запоріжжя до поштового відділення та не знав про наявність судового провадження; суд не прийняв до уваги неналежну роботу поштового відділення, оскільки територія Запорізької області перебуває у зоні бойових дій і підприємство вимушено без зміни юридичної адреси періодично перебувати за межами міста та зони постійних обстрілів міста, так як територія місцезнаходження офісу і зареєстрована юридична адреса м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе 7, знаходиться біля блокпосту на в`їзд м. Запоріжжя з боку міста Оріхів, і ця територія постійно перебуває під обстрілами, виїзд з міста відбувається за перепустками, товариство майже не здійснює діяльність, так як всі чоловіки мобілізовані, працюють лише пенсіонери, Які не мають навичок з користування комп`ютером, а тим більше системою «Електронний суд», у штаті відсутні юристи, але суд обмежився лише посиланням на те, що відповідачу вся інформація щодо судової справи направлялася у електронний кабінет, фактично позбавивши відповідача надати до суду докази на спростування позиції позивача.

Представник відповідач вступила у справі лише у листопада 2025 року, ознайомилася з адміністративної справою, одразу отримала матеріали, страхову справу, відеозапис та надала 21.11.2025 року до суду клопотання про огляд автомобіля та проведення експертизи, долучення страхової справи, матеріали якої у справі були відсутні але суд ці докази не оцінив і не обґрунтував причини їх відхилення.

Наявність постанови суду щодо вини водія ОСОБА_2 не виключає наявності порушення у діях іншого водія, суд цьому оцінки не надав.

У діях іншого водія учасника ДТП вбачаються ознаки порушення ним вимог п. 12.1, 12.3, 12.4 ПДР, що може бути у причинному зв`язку як з ДТП так і наслідками ДТП, суд цьому оцінки не надав, обмежившись лише посиланням на наявну у справі постанову.

Відповідач не заперечує щодо того, що постановою суду у адміністративній справі встановлено порушення ПДР водієм ОСОБА_2 , оскільки предметом розгляду справи про адміністративне правопорушення було з`ясування наявності чи відсутності вини саме того водія, щодо якого було складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ст. 124 КпАП України, між тим встановлення його вини в порушенні правил дорожнього руху не виключає наявності порушень ПДР в діях іншого учасника події, бо відносно іншого водія ОСОБА_1 протокол не складався, до зазначених висновків можливо прийти, виходячи з пояснень обох учасників ДТП та свідка, а також фотоматеріалів та характеру пошкоджень автомобілів.

Процесуальна позиція відповідача в справі полягає в частковому визнанні позову, що ґрунтується на переконанні в тому, що інший учасник ДТП також припустився порушень правил безпеки дорожнього руху, що призвели до зіткнення, що у випадку доведення вказаних обставин відіб`ється на розмірі присудженого позивачу відшкодування, оскільки під час заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відповідальність за цю шкоду несуть усі винуватці в частках пропорційних ступеню винуватості.

За вказаних обставин питання про винуватість учасників ДТП у спричиненні шкоди є належними до предмету спору, їх розв`язання потребує застосування спеціальних знань, сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих саме питань.

Суд не сприяв відповідачу у реалізації його права на захист, вдався до надмірного формалізму та як наслідок прийняв необґрунтоване рішення, за відсутності підстав для прийняття його та розгляду справи у заочному порядку.

Ухвалою суду від 3.02.2026 року заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення у вказаній справі було повернуто через невиконання вимог ухвали від 19.01.2026 року, так як 22.01.2026 року до суду представником відповідача була надана заява про долучення квитанції від 16.01.2026 року про сплату судового збору, а 3.02.2026 року представником відповідача до суду надано заяву про неможливість направлення копії заяви третій особі, місце проживання якої зареєстровано на окупованій території.

Попередня заява про перегляд заочного рішення була надіслана представнику позивача, що є належним надсиланням заяви іншим учасникам справи, а саме позивачу.

Представник відповідача просила поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заочне рішення скасувати та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала подану з заяву, надавши пояснення аналогічні викладеним у заяві.

Представник позивачки в судове засідання не з`явився. Надав заяву, у якій заперечував щодо можливості задоволення заяви про скасування заочного рішення. Вказав на необхідність залишення її без розгляду через пропущення встановлених строків для звернення із заявою про перегляд заочного рішення.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду заяви.

Третя особа в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали заяви, цивільної справи, суд приходить до наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

У постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16 викладено позицію, що неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи є їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, а тому не може бути перешкодою для розгляду судом питання по суті.

Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя №334/3017/26 від 02.01.2026 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АЛЬЯНС-АВТО», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позов було задоволено та стягнуто з ТОВ «АЛЬЯНС-АВТО» (69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 13-А, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) майнову шкоду у розмірі 401458,43 грн., судовий збір 3211,66 грн.

Оскільки представником відповідача копія судового рішення отримана 13.01.2026 року, то суд вважає за необхідне поновити строк подання заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, необхідним є наявність трьох обставин: неявка відповідача у судове засідання і неповідомлення про причини неявки (або неявка відповідача у судове засідання, або не повідомлення про причини неявки); неподання відзиву з поважних причин; наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто такі докази, які не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Відповідно до змісту ухвали, відповідачу надано строк для подання відзиву - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Копія ухвали Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2025 про відкриття провадження направлялася відповідачу поштовим відправлення з рекомендованим повідомленням про вручення, яке повернулося до суду із відміткою «за закінченням зберігання».

Зазначена ухвала про відкриття провадження була отримана відповідачем ТОВ «Авто Альянс» 21.04.2025 року в електронному кабінеті «Електронний суд».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2025 закрито підготовче засідання у дійсній справі.

Вказана ухвала була отримана відповідачем ТОВ «Авто Альянс» 23.05.2025 року в електронному кабінеті «Електронний суд».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі №161/4985/17 (провадження № 14-71 цс19) вказано, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи: позовній заяві; відзиві на позовну заяву (відзиві); відповіді на відзив; запереченнях; поясненнях третьої особи щодо позову або відзиву (частини перша та друга статті 174 ЦПК України). Заяви по суті справи мають бути оформлені згідно з вимогами статей 175-181 ЦПК України.

У розумінні «справедливого балансу» між сторонами, який вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (справи «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands», рішення ЄСПЛ від 27 жовтня1993 р., заява № 14448/88, п. 33, та «Ankerl v. Switzerland», рішення ЄСПЛ від 23 жовтня1996 р., заява № 17748/91, п. 38), судом забезпечено дотримання вказаного права відповідача.

Стороною відповідача у зазначеній справі не було подано відзив на позовну заяву, заперечення чи пояснення по суті справи.

17.11.2025 року представником відповідача було подане одним процесуальним документом клопотання про надання доступу до автомобіля «tesla model y» днз НОМЕР_2 для проведення огляду та клопотання про призначення судової інженерно-технічної експертизи.

Ухвалою суду від 2.01.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про визнання поважною причини пропуску процесуального строку для подачі клопотання про призначення експертизи та клопотання про зобов`язання позивача надати доступ до транспортного засобу; залишено без розгляду клопотання представника відповідача про призначення судової інженерно-технічної експертизи, залишено без розгляду клопотання представника відповідача про зобов`язання позивача надати доступ до транспортного засобу.

Відповідно, доводи заяви про те, що суд порушив принципи змагальності та рівності сторони відповідача, спростовується матеріалами справи й висновком суду.

Положеннями статті 83 ЦПК України визначені правила подання сторонами та іншими учасниками справи доказів по справі, й такі правила відповідачем не дотримані й не реалізовані.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює "право на суд", право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відповідно до §23 рішення ЄСП/1 від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі Цихановський проти України національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Відповідно до позицій Верховного суду для вручення повісток закон передбачає альтернативні способи комунікації. Вручення повісток є гарантіями забезпечення одного й того самого права - права на справедливий суд, елементом якого є право знати про суд (як про процес - засідання, так і про результат - рішення).

Суд, який комунікує з учасником справи з допомогою офіційних засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію.

Також, відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Враховуючи те, що заявником доказів поважності причин неприбуття у судове засідання 29.12.2026 року у даній цивільній справі не надано, а викладені у заяві обставини спростовуються наявними у справі документами, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення є необґрунтованою, тому підстави для застосування ст. 288 ЦПК України відсутні.

Крім того, в заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача не повідомив та не посилався на жодні нові докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, навпаки заява зводиться до переоцінки доказів, наданих позивачем, яким суд вже дав свою оцінку.

З аналізу статті 288 ЦПК України слідує, що умовою перегляду заочного рішення є не лише встановлення судом при розгляді відповідної заяви обставин того, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, а одночасно судом має бути встановлено, що докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто ці дві обставини мають існувати одночасно.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України (лист від 01 травня 2007 року «Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах») другу умову слід розуміти таким чином, що відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення посилається на такі обставини та на такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку. Заочне рішення не може бути скасовано лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

Ухвалюючи рішення, суд зважив на наявність доказів в обґрунтування тих вимог, які просив задовольнити позивач, встановив правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин та надав їм відповідну правову оцінку. Інша оцінка таких правовідносин не є метою розгляду заяви про скасування заочного рішення.

З урахуванням відсутності посилань на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку немає.

Керуючись ст.ст. 284-288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити представнику відповідача строк подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя №334/3017/26 від 02.01.2026 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АЛЬЯНС-АВТО», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заяву Трачук Наталії Іванівни, яка діє в інтересах ТОВ «АЛЬЯНС-АВТО», про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя №334/3017/26 від 02.01.2026 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АЛЬЯНС-АВТО», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без задоволення.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати проголошення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Гнатюк О. М.