УХВАЛА

про відмову у прийнятті уточненої позовної заяви

"19" лютого 2026 р. м.Житомир

Корольовський районний суду м. Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі справу за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшла позовна заява Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

За змістом позовних вимог позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованість за послуги із постачання теплової енергії у розмірі 17973,72 грн та витрати на оплату судового збору у розмірі 1514,00 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованість за послуги із постачання теплової енергії у розмірі 17973,72 грн та витрати на оплату судового збору у розмірі 1514,00 грн.

Ухвалою від 27.11.2025 відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині пред`явлення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 ; прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії у розмірі 17973,72 грн та витрати на оплату судового збору у розмірі 1514,00 грн.

04.12.2025 року від представника позивача Дубравської О.І. надійшла заява про уточнення позовних вимог та нова позовна заява про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованості за послуги із постачання теплової енергії у розмірі 35947,43 грн та витрат на оплату судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися.

Дослідивши матеріали заяви про уточнення позовних вимог, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з пунктами 4 і 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З огляду на викладене позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів - предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета і підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема, у статті 16 ЦК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не повною мірою забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

При цьому збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмета позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 924/1473/15 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19.

Вбачається, що позивачем подано позов до двох відповідачів як співвласників квартири про стягнення боргу за надані послуги з централізованого опалення. При відкритті провадження встановлено, що один із співвласників помер.

04.12.2025 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог до якої додано нову позовну заяву в якій, викладено обставини спадкування відповідачем ОСОБА_1 частки померлого співвласника ОСОБА_2 та відповідно успадкування обов`язку спадкодавця з оплати наданих послуг з централізованого опалення.

Суд вважає, що в даному випадку позивачем одночасно змінено підставу позову (частина вимог пов`язується зі спадкуванням майна відповідачем (спадкове право), коли первісно вимога до іншого співвласника ґрунтувалася на підставі договірних (зобов`язальних) правовідносин), а також змінено предмет позову (вимогу про стягнення боргу із співвласника за його зобов`язаннями, замінено на вимоги до спадкоємця про стягнення боргу за зобов`язаннями спадкодавця).

Оскільки положення частини третьої статті 49 ЦПК України виключають можливість одночасної зміни предмета і підстав позову, то у разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, суд повинен відмовити у прийнятті такої заяви та повернути заявникові.

Суд звертає увагу, що подання нової (іншої) позовної заяви (з викладом інших обставин та з іншими позовними вимогами до відповідача) після відкриття провадження у справі, не передбачено процесуальним законодавством.

Водночас позивач не позбавлений прав звернутися до суду з новим позовом у встановленому законом порядку.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23).

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у прийнятті уточненої позовної заяви та у поверненні її позивачу.

Керуючись статтями 49, 182, 260, 268, ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті уточненої позовної заяви та повернути її позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Й. Адамович