ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3459/24 Номер провадження 22-ц/814/655/26Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 серпня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання та просила стягнути з батька дитини аліменти в розмірі частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що перебувала з відповідачем в шлюбі, від якого мають двох дітей: доньку ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 .

Рішенням Полтавського районного суду від 01 грудня 2014 року на її користь стягнуто з ОСОБА_2 на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 всіх видів доходів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 доньці виповнилося 18 років в зв`язку з чим виплату аліментів було призупинено.

Після досягнення повноліття донька продовжує навчання та є студентом 3 курсу денної форми навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Аграрно-економічного фахового коледжу Полтавського державного аграрного університету» (наказ про зарахування №36/н від 30.07.2021.

Батько доньці в добровільному порядку допомогу на навчання не надає, не дивлячись на наявні в нього матеріальні можливості для цього, в зв`язку з чим вона як мати звернулася до суду в порядку статті 199 СК України.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 13 серпня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, починаючи з 13.08.2024 року, але не пізніше, ніж до досягнення нею 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 775,16 грн.

Не погодившись з рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи, просить рішення суду змінити, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

Вказує, що суд, врахувавши наявність у відповідача низки хвороб, не взяв до уваги що стан здоров`я підтверджується висновком лікарської комісії, який в матеріалах справи відсутній.

Вважає, що колишній чоловік має можливість сплачувати аліменти в запитуваному неї розмірі та не довів наявністю обставини, які б унеможливлювали надання ним такої допомоги.

Також звертає увагу, що суд безпідставно зменшив розмір витрат на правничу допомогу з 6000 грн. до 2000 грн., понесення яких повністю доводиться зібраними доказами, які долучені до матеріалів справи.

Також апеляційна скарга подана іншим учасником справи відповідачем ОСОБА_2 , який просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вказує, що ним в добровільному порядку надається матеріальна допомога доньці, яка становить 2000 грн. щомісячно, починаючи з вересня 2024 року, на підтвердження чого ним надані суду докази у вигляді відповідних поштових відправлень

Звертає увагу, що позивачем фактично залишилось не доведеним існування потреби в придбанні для доньки, яка продовжує навчання, різних підручників та учбового приладдя, її витрат на проїзд та проживання, оскільки остання навчалася безоплатно та отримувала щомісячну стипендію.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до висновки про відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2005 року по 05 квітня 2017 року, який було розірвано рішенням Полтавського районного суду.

Від шлюбу сторони мають двох дітей доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01 грудня 2014 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 19 грудня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 08 жовтня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 11 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 26 липня 2018 року, визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з їхньою матір`ю ОСОБА_1 .

В зв`язку з досягненням ОСОБА_7 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , виплата аліментів за рішенням суду припинилася.

На час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом, повнолітня донька сторін ОСОБА_3 навчалася у відокремленому структурному підрозділі «Аграрно-економічного фахового коледжу Полтавського державного аграрного університету» на 3 курсі денної форми навчання, що доводиться довідкою №1987, за державним замовленням, терміном з 01.09.2021 по 30.06.2025

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання та визначив розмір таких аліментів враховуючи положення ст. 182 СК України щодо стану здоров`я та матеріального стану платника аліментів.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

За нормами ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони проживають окремо, а місце проживання дітей за рішенням суду визначено разом із матір`ю, яка фактично самостійно їх утримує та продовжує отримувати аліменти на користь неповнолітнього сина.

Повнолітня донька ОСОБА_3 на час звернення до суду з позовом навчалася та була студентом 3 курсу відокремленого структурного підрозділу «Аграрно-економічного фахового коледжу Полтавського державного аграрного університету», з денною формою навчання, зараз продовжує здобуття вищої освіти, самостійного заробітку чи іншого доходу вона не має.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у донька, яка продовжує навчання потреби у наданні їй батьками матеріальної допомоги та наявності у відповідача можливості таку допомогу надавати.

Визначаючи розмір зазначеної допомоги, суд врахував вимоги ст. 182 СК України, яка передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі чого, прийняв до уваги надані відповідачем докази щодо його стану здоров`я та потреби в здійсненні лікування, що, вочевидь, потребує від нього грошових витрат на придбання ліків.

Таким чином, суд першої інстанції, досліджуючи надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача можливості надавати доньці матеріальну допомогу, розмір якої встановив в 1/6 частині від усіх видів доходу, враховувавши при цьому низку хвороб в платника аліментів та наявність непрацездатних батьків.

При цьому, суд обґрунтовано мотивував достатність визначеного ним розміру аліментів, необхідного для забезпечення потреб доньки, яка продовжує навчання.

Доводи апеляційних скарг вищевказаних висновків суду не спростовують та не містять нових фактів чи засобів доказування, які б доводили їх помилковість та свідчили про наявність підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Так, посилання позивача ОСОБА_1 на необхідність для підтвердження дійсного стану здоров`я платника аліментів висновку лікарської комісії не заслуговують на увагу, оскільки доказами є будь-які письмові документи, витяги, заключення, первинна медична документація та інші документи, видані закладами охорони здоров`я.

В даному випадку відповідачем на доведення обставин щодо стану свого здоров`я суду було надано - висновки щодо проведених рентгенограми, МРТ, консультаційні висновки спеціалістів з встановленими діагнозами, які доводять існування в нього відповідних захворювань.

Що стосується незгоди апелянта зі стягнутим судом розміром витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення в цій частині, враховуючи часткове задоволення позову, що відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України враховується судом при вирішенні питання при розподіл судових витрат, до яких віднесені витрати на адвоката.

Також колегія суддів зауважує, що категорія розглянутої судом справи є досить поширеною та урегульованою усталеною судовою практикою, за своїм правовим змістом відноситься до справ невеликої складності, а тому стягнуті судом 2000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу відповідають критеріям розумності, справедливості та пропорційності.

Що стосується доводів іншого апелянта ОСОБА_2 стосовно відсутності підстав для стягнення аліментів на навчання, колегія суддів зауважує, що останні на увагу не заслуговують та не ґрунтуються на зібраних по справі доказах, які в своїй сукупності доводять існування обставин, з якими чинне законодавство пов`язує підстави для стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Твердження апелянта про те, що донька навчається на безоплатній формі навчання та отримує стипендію, не може розглядатись як існування обставин, які свідчать про відсутність в неї потреби в додатковій матеріальній допомозі, оскільки в неї як у студента зберігається необхідність в придбанні підручників, учбового приладдя та несенні витрат на проїзд, тоді як батько має матеріальні можливості надавати їй відповідну допомогу, позов якої обґрунтовано визначений судом на рівні 1/6 частини всіх видів його заробітку.

Доводи останнього щодо добровільної сплати доньці по 2000 грн. щомісячно в якості аліментів, також не можуть розглядатись як безумовна підстава для відмови в задоволенні позову, оскільки вказані виплати є суто добровільними та залежать від волі і бажання самого платника, тоді як стягнення таких аліментів судовому порядку гарантує виконання судового рішення та застосування інших, передбачених законом заходів по його примусовому виконанню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не має.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин