ПОСТАНОВА

Іменем України

10 лютого 2026 року м. Кропивницький

справа № 404/5641/24

провадження № 22-ц/4809/373/26

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Гончар О. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 жовтня 2025 року у складі головуючого судді Мохонько В. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов, письмових пояснень та рішення суду першої інстанції.

У червні 2024 року ОСОБА_3 (під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції змінено прізвище на ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», в якому просила стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на свою користь, в якості відшкодування матеріальних збитків за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП - 154 860,30 грн, стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн та судові витрати, понесені позивачкою під час розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16 січня 2024 року мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілем позивачки MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 та вантажним автомобілем МAN реєстраційний номер НОМЕР_2 в складі з напівпричепом Kogel, реєстраційний нол НОМЕР_3 під керуванням відповідача ОСОБА_2 .

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2024 року закрито провадження в справі №390/142/24 відносно гр. ОСОБА_5 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

У квітні 2024 року позивачка звернулась до ПАТ «Страхова компанія «Перша» з проханням виплатити їй страхове відшкодування витрат на ремонт її власного автомобіля, але їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю документального підтвердження про настання цивільно-правової відповідальності водія автотранспортного засобу MAN TGX 26.440 д.н. НОМЕР_2 .

На підтвердження своїх позовних вимог, а саме розміру стягнення, позивачка надала Звіт №16/24 про оцінку автомобіля MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 24 травня 2024 року, складений на замовлення позивачки суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 17 травня 2024 року складає: 154 860, 30.

Заявляючи вимогу щодо відшкодування моральної шкоди, позивачка зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала сильний шок, має постійне відчуття напруження, нервовості, психологічних страждань, які призвели до негативних наслідків її самопочуття і здоров`я. Вказала, що втрата автомобіля позбавила її можливості вести звичний спосіб життя. Моральні страждання посилились обставиною перебування в автомобілі в момент ДТП малолітньої дитини позивачки, що супроводжувалось панічними хвилюваннями.

Відповідачем не відшкодовано в добровільному порядку завданої шкоди, тому вона змушена звернутись до суду із цим позовом.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» подав відзив, в якому вказав, що погоджується з виплатою страхового відшкодування лише в сумі 84 453,45 грн, пославшись на те, що позивачка неправомірно, всупереч вимогам ст. 30 Закону, визначила розмір страхового відшкодування.

Крім того, звіт №16/24 складено оцінювачем ОСОБА_6 на підставі протоколу технічного огляду транспортного засобу від 17 травня 2024 року, який здійснено без присутності представника ПАТ «Страхова компанія «Перша», про що свідчить відсутність підпису в протоколі огляду від 17 травня 2024 року, а отже, представник страхової компанії не мав змоги перевірити відповідність реальних пошкоджень, заданих ТЗ, які зазначено в акті огляду, включаючи зазначення в акті огляду про необхідність заміни чи ремонту пошкодженої деталі.

Щодо стягнення моральної шкоди, зазначено, що моральна шкода відшкодовується страховиком потерпілій особі виключно у випадку якщо заподіяно шкоду здоров`ю такої особи, і розраховується у розмірі 5% від розміру страхового відшкодування належного потерпілому за шкоду заподіяну здоров`ю (а.с.126-128).

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» подав додаткові письмові пояснення, в яких просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу. Вказано, що договір не містить підписів сторін. Крім того, договір і додаткова угода не фіксують які саме послуги і по якій справі надаються позивачці адвокатом. Окрім того, в додатковій угоді не деталізовано перелік наданих послуг, а зазначена лише «сума гонорару адвоката за надання правової допомоги в Кіровському районному суді м. Кіровограда складає 30 000 грн». Також зазначено, що розмір витрат є завищеним та неспівмірними в порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (а.с.148-147).

Рішенням Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 жовтня 2025 року задоволено частково ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_5 в якості відшкодування матеріальних збитків за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП в розмірі 84 453,45 грн, а також 844,53 грн сплаченого судового збору.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керуючись розрахунком розміру страхового відшкодування належного до виплати позивачці, у відповідності до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановив, що розмір страхового відшкодування належного позивачці становить 84 453,45 грн.

Відмовляючи у стягненні моральної шкоди суд першої інстанції вказав, що позивачкою взагалі не подано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували заподіяну їй моральну шкоду.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначив, що в матеріалах справи наявні копія ордеру, Договір про надання правничої допомоги за № 10 від 03 червня 2024 року; Додаткова угода до Договору про надання правничої допомоги за № 10 від 03 червня 2024 року; розрахункова квитанція серії ЛВАК 698772, проте відсутній детальний розрахунок за правничу допомогу, документ, який містить опис усіх наданих послуг та витрат, а саме: опис робіт, витрачений час, вартість кожної послуги, що в свою чергу не дає суду можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Крім того, зазначено, що надана суду розрахункова квитанція серії ЛВАК 698772 не містить посилань на платника або ж жодних посилань на відношення до витрат здійснених на оплату зобов`язань позивачки за договором.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивачка, в інтересах якої діє адвокат Любченко В.М., подала до Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 01 жовтня 2025 року в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог, а саме в частині відмови у стягненні з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (в межах страхового ліміту) на користь позивачки, в якості відшкодування матеріальних збитків за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 70 406, 85 грн, та в частині відмови у стягненні з відповідачів судових витрат, та ухвалити у відповідній частині нове рішення, про задоволення вимог, в яких було відмовлено в повному обсязі. Зазначено, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, позивачкою не оскаржується.

В обґрунтування зазначено, що законодавство яке діяло на час виникнення правовідносин не містило прямого обов`язку повідомляти страховика про час та місце проведення огляду КТЗ з метою оцінки пошкоджень.

Відповідач мав можливість детально дослідити звіт №16/24, наданий позивачкою до позовної заяви та перевірити чи співпадають виявлені пошкодження КТЗ та перелік робіт викладені в звіті 808_НВ26517 та звіті № 16/24, але цього не було зроблено. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша» не зазначено, чому саме вони не погоджуються з висновком позивачки. Натомість стороною позивачки детально досліджено обидва висновки та зазначено, що виявлені пошкодження та ремонтні роботи співпадають на 99% відсотків, але судом не надано з цього приводу належної оцінки.

Представник звернув увагу апеляційного суду, що місцевим судом не вирішено питання щодо стягнення з відповідачів витрат, пов`язаних з визначенням суми матеріального збитку в сумі 7 000 грн, про які заявлено позивачкою під час розгляду справи в суді першої інстанції.Зазначено, що докази понесення відповідних витрат, а саме квитанції, долучались до позовної заяви, але чомусь не відображаються в електронному суді (можливо їх не відсканували), матеріали справи також не містять відповідного акту.

Щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу зазначено, що сторони договору про надання правничої допомоги визначили розмір гонорару з урахуванням того, що розмір є таким, що відповідає внутрішній волі сторін договору. Крім того ці понесені витрати є фактично понесеними, оскільки позивачка повністю сплатила визначений договором розмір гонорару, і жодних зауважень у сторін договору щодо його належного виконання немає.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачами не подано, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Участь учасників справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідачі в судове засідання, призначене у даній справі на 10 лютого 2026 року до Кропивницького апеляційного суду не з`явився, належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи (а.с.223,226).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника адвоката Любченка В.М., вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 жовтня 2025 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 жовтня 2025 року підлягає залишенню без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №036708 від 16 січня 2024 року, ОСОБА_5 16 січня 2024 року о 09 год. 44 хв., рухаючись по а/д Стрій - Умань - Дніпро Ізварино через м. Вінниця, м. Кропивницький, 708 км, керуючи транспортним засобом «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого скоїла зіткнення з транспортним засобом «Koegel РWE 18» реєстраційний номер НОМЕР_4 , «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду неї. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_5 порушено вимоги п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с.9).

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2024 року закрито провадження в справі №390/142/24 відносно гр. ОСОБА_5 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с.16-18).

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2024 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Так під час судового розгляду справи було з`ясовано, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом MAN з напівпричепом, здійснював рух по проїзній частині автомобільної дороги Стрій Умань Дніпро Ізварино через м. Вінниця зі швидкістю 50 км/год. Водій транспортного засобу Mazda 6 ОСОБА_5 , яка після виконаного обгону зайняла ту ж саму смугу руху, по якій рухався транспортний засіб MAN, не впоралась з керуванням автомобіля внаслідок заносу, у результаті чого її транспортний засіб розвернуло діагонально відносно проїзної частини дороги задньою частиною до відбійника, а передньою до середини дороги. Внаслідок незначної відстані між транспортними засобами, водій вантажного автомобіля MAN ОСОБА_2 не зміг повністю зупинити керований ним транспортний засіб, прийняв в ліво з метою уникнення зіткнення, однак зачепив передню частину автомобілю Mazda 6, після чого легковий автомобіль зіткнувся з відбійником.

Дослідивши копію схеми місця ДТП, долученої до матеріалів учасниками справи, встановлено, що кінцеве розташування вантажного автомобіля MAN з напівпричепом частково знаходиться на зустрічній смузі руху проїзної частини автомобільної дороги, розташування транспортного засобу Mazda 6 в межах смуги руху попутного напрямку. Зіткнення відбулося на смузі руху, в межах якої здійснювали руху вказані транспортні засоби. Окрім того, на вказаній ділянці дороги наявні дорожні огородження (відбійники) з обох боків, а також горизонтальна дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія), яка, зокрема, позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено. Стан покриття засніжений. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали такі механічні пошкодження: автомобіль Mazda 6 пошкодження передніх крил (правого та лівого), пошкодження передньої частини бамперу, пошкодження капоту, передніх коліс та передніх фар; транспортний засіб MAN пошкодження передньої правої частини бамперу, пошкодження правої фари. Зазначені факти свідчить про те, що під час зіткнення автомобіль Mazda 6 реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходився діагонально відносно смуги руху проїзної частини, в межах якої здійснював рух вантажний автомобіль MAN з напівпричепом (а.с.178-180).

Відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 06 вересня 2024 року постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2024 року залишено без змін (а.с.178-186).

11 березня 2024 року позивачка звернулася до ПАТ «Страхова компанія «Перша» з повідомленням про настання події, в якому повідомила інформацію про ДТП, яке відбулось 16 січня 2024 року (а.с.81-82)

18 березня 2024 року представником ПАТ «Страхова компанія «Перша» складений протокол технічного огляду КТЗ, в якому зафіксовано характер пошкоджень (а.с.85 зворот-86).

04 квітня 2024 року представником ПАТ «Страхова компанія «Перша» здійснено додатковий огляд, що підтверджується відповідним протоколом технічного огляду №2 (а.с.86 зворот -87).

Первинний огляд і додатковий огляд пошкодженого ТЗ здійснювався у присутності позивачки, про що свідчить її підпис в протоколах огляду.

В квітні 2024 року позивачка звернулась до ПАТ «Страхова компанія «Перша» з проханням виплатити їй страхове відшкодування витрат на ремонт її власного автомобіля, але її було відмовлено у зв`язку з відсутністю документального підтвердження про настання цивільно-правової відповідальності водія автотранспортного засобу MAN TGX 26.440 д.н. НОМЕР_2 (а.с.19).

На підтвердження своїх позовних вимог, позивачка надала Звіт № 16/24 про оцінку автомобіля MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 24 травня 2024 року, складений на замовлення позивачки суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 . За даними звіту вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля МА70А 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 17 травня 2024 року складає: 154 860, 30 грн (а.с.20-37).

Відповідно до звіту №SOS_ЦB26517 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 14 липня 2024 року, складеного оцінювачем ОСОБА_7 на замовлення СК «Перша», дата оцінки 16 січня 2024 року, встановлено, що вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу MAZDA 6 НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 114 085,68 грн. Вартість відновлювального ремонту складає - 580 997,72 грн. (а.с.83-85).

Згідно звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого (в технічно несправному стані) автомобіля № 223/07/24 від 17 липня 2024 року (надалі звіт №223/07/24) ринкова вартість пошкодженого автомобіля, MAZDA 6 НОМЕР_1 становить 29 632,23 грн (а.с.93-98).

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції установлено, що позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_8 », відповідні документи долучені до матеріалів цієї справи.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

За загальним правилом, визначеним статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом, одним із таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР "Про страхування" (далі - Закон № 85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №036708 від 16 січня 2024 року, ОСОБА_5 16 січня 2024 року о 09 год. 44 хв., рухаючись по а/д Стрій - Умань - Дніпро Ізварино через м. Вінниця, м. Кропивницький, 708 км, керуючи транспортним засобом «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого скоїла зіткнення з транспортним засобом «Koegel РWE 18» реєстраційний номер НОМЕР_4 , «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду неї. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_5 порушено вимоги п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с.9).

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2024 року закрито провадження в справі №390/142/24 відносно гр. ОСОБА_5 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с.16-18).

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2024 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 06 вересня 2024 року постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2024 року залишено без змін (а.с.178-186).

11 березня 2024 року позивачка звернулася до ПАТ «Страхова компанія «Перша» з повідомленням про настання події, в якому повідомила інформацію про ДТП, яке відбулось 16 січня 2024 року (а.с.81-82).

Колегією суддів враховано, що відповідачем ПАТ «Страхова компанія «Перша» рішення суду першої інстанції у даній справі не оскаржується, відповідно судом не переглядається питання підставності звернення позивачки до суду з цим позовом та правомірності часткового задоволення її позовних вимог з урахуванням обставин, встановлених у постановах Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2024 року у справі №390/142/24 та Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2024 року у справі №331/2957/24 про закриття проваджень у справах про адміністративні правопорушення відносно позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю в діях обох учасників ДТП складу адміністративного правопорушення.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду щодо розміру відшкодування майнової шкоди, що підлягає стягненню із відповідача ПАТ «Страхова компанія «Перша» на користь позивачки, з огляду на таке.

Статтею 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик здійснює страхове відшкодування виключно оціненої шкоди.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, у разі визначення розміру збитків або розміру відшкодування проведення оцінки майна є обов`язковим.

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхова (регламентна) виплата розраховується як сума: матеріальних збитків, що визначаються як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що 11 березня 2024 року позивачка звернулася до ПАТ «Страхова компанія «Перша» з повідомленням про настання події, в якому повідомила інформацію про ДТП, яке відбулось 16 січня 2024 року (а.с.81-82)

18 березня 2024 року представником ПАТ «Страхова компанія «Перша» складений протокол технічного огляду КТЗ, в якому зафіксовано характер пошкоджень (а.с.85 зворот-86).

04 квітня 2024 року представником ПАТ «Страхова компанія «Перша» здійснено додатковий огляд, що підтверджується відповідним протоколом технічного огляду №2 (а.с.86 зворот -87).

Первинний огляд і додатковий огляд пошкодженого ТЗ здійснювався у присутності ОСОБА_5 , про що свідчить її підпис в протоколах огляду, жодних заперечень і зауважень остання не висловила.

В квітні 2024 року позивачка звернулась до ПАТ «Страхова компанія «Перша» з проханням виплатити їй страхове відшкодування витрат на ремонт її власного автомобіля, але її було відмовлено у зв`язку з відсутністю документального підтвердження про настання цивільно-правової відповідальності водія автотранспортного засобу MAN TGX 26.440 д.н. НОМЕР_2 (а.с.19).

Відповідно до звіту №SOS_ЦB26517 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 14 липня 2024 року, складеного оцінювачем ОСОБА_7 на замовлення СК «Перша», дата оцінки 16 січня 2024 року, встановлено, що вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу MAZDA 6 НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 114 085,68 грн. Вартість відновлювального ремонту складає - 580 997,72 грн (а.с.83-85).

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

З аналізу змісту наведених норм можна дійти висновку, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є економічно необґрунтованим, витрати на ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі, якщо власник не згоден із визначенням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця пригоди.

Установлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки перевищує ринкову вартість автомобіля, а тому розмір страхового відшкодування розраховується у відповідності до ст. 30 Закону.

Так, згідно звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого (в технічно несправному стані) автомобіля № 223/07/24 від 17 липня 2024 року, ринкова вартість аварійного (пошкодженого) автомобіля MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату оцінки складає 29 632,23 грн (а.с.93-98).

Таким чином, розмір страхового відшкодування належного позивачці, з урахуванням вимог ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», становить 84 453,45 грн (114 085,68 грн - 29 632,23 грн = 84 453,45 грн).

Відтак, з урахуванням наданих стороною позивачки та ПАТ «СК «Перша» доказів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що на користь позивачки підлягає відшкодуванню 84 453,45 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд не надав належної оцінки звіту №16/24, який було надано позивачкою до матеріалів справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на дату дорожньо-транспортної пригоди) передбачено порядок дій страховика після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхової виплати.

Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (п.34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Керуючись вищезазначеними нормами закону, представник ПАТ «СК «Перша» у встановлені строки здійснив огляд пошкодженого майна та склав відповідний протокол огляду, а в подальшому відповідний звіт.

Разом з тим, позивачка надала Звіт №16/24 про оцінку автомобіля MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 24 травня 2024 року, складений на замовлення позивачки суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 . За даними звіту вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля МА70А 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 17 травня 2024 року складає: 154 860, 30 грн (а.с.20-37).

Апеляційний суд звертає увагу, що вказаний огляд здійснено без присутності представника ПАТ «СК «Перша», а тому відповідач не мав змогу перевірити реальних пошкоджень, про які зазначено в акті огляду, включаючи необхідність заміни чи ремонту пошкоджених деталей.

За викладеного, доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Представник позивачки в апеляційній скарзі наголошував, що суд першої інстанції не вирішив питання щодо стягнення із відповідача на користь позивачки витрат у сумі 7 000 грн, пов`язаних з визначенням суми матеріального збитку (послуги суб`єкта оціночної діяльності).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає про відсутність відповідних доказів, зокрема квитанції про оплату вказаних послуг на суму 7 000 грн, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування таких витрат.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині відмови суду у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовляючи у стягненні витрат на професійну правничу допомогу позивачки, понесених нею під час розгляду справи, суд зазначив, що в матеріалах справи наявні копія ордеру, Договір про надання правничої допомоги за № 10 від 03 червня 2024 року; Додаткова угода до Договору про надання правничої допомоги за № 10 від 03 червня 2024 року; розрахункова квитанція серії ЛВАК 698772, проте відсутній детальний розрахунок за правничу допомогу, документ, який містить опис усіх наданих послуг та витрат, а саме: опис робіт, витрачений час, вартість кожної послуги, що в свою чергу не дає суду можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Крім того, зазначено, що надана суду розрахункова квитанція серії ЛВАК 698772 не містить посилань на платника або ж жодних посилань на відношення до витрат здійснених на оплату зобов`язань позивачки за договором.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду з огляду на таке.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку з реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й стримування від подання безпідставних позовів (скарг).

Згідно з положеннями частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Згідно частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що професійну правничу допомогу на стадії розгляду справи №404/5641/24 в суді першої інстанції позивачці надавав адвокат Любченко Володимир Михайлович, який діяв на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВА №1083956, виданого 21 червня 2024 року відповідно до договору про надання правової допомоги №10 від 03 червня 2024 року (а.с.38).

У позовній заяві позивачка зазначала, що попередній орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану із розглядом даної справи складає 30 000 грн.

25 лютого 2025 року представник позивачки адвокат Любченко В.М. подав до суду рахункову квитанцію від 24 червня 2024 року, договір №10 про надання правової допомоги від 03 червня 2024 року, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №19 від 03 червня 2024 року (а.с.136-139).

Представник відповідача подав заперечення проти витрат на професійну правничу допомогу та просив відмовити позивачці в задоволенні заяви про розподіл судових витрат. Вказав, що договір не містить підписів сторін. Крім того, договір і додаткова угода не фіксують які саме послуги і по якій справі надаються позивачці адвокатом. Окрім того, в додатковій угоді не деталізовано перелік наданих послуг, а зазначена лише «сума гонорару адвоката за надання правової допомоги в Кіровському районному суді м. Кіровограда складає 30 000 грн». Також зазначено, що розмір витрат є завищеним та неспівмірними в порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (а.с.148-147).

Оцінюючи обґрунтованість заявленого позивачкою розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу за результатами перегляду справи, зважаючи на наявність заперечень відповідача та часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів ураховує наступне.

03 червня 2024 року між адвокатом Любченком В.М. та ОСОБА_5 укладено договір №10 про надання правової допомоги.

За умовами вказаного договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання по наданню правової (юридичної) допомоги, а саме: - представництво інтересів клієнта у Кіровському районному суді м. Кіровограда (п.1.1. договору).

Пунктом 2.2. договору визначено, що сума гонорару адвоката і порядок його сплати клієнтом визначається додатковою угодою до даного договору і є невід`ємною його частиною.

Сума гонорару може бути збільшена у зв`язку з суттєвою зміною обсягу наданої допомоги (п.2.1.2 договору).

Пункт 6 договору містить підписи сторін цього договору: клієнта ОСОБА_5 та адвоката Любченка В.М., підпис адвоката скріплений печаткою (а.с.139).

Крім того, 03 червня 2024 року клієнтом ОСОБА_5 та адвокатом Любченком В.М. укладено додаткову угоду №01 до договору про надання правової допомоги №10 ВІД 03 червня 2024 року.

Відповідно до цієї додаткової угоди сторони домовились, що згідно до п.2.1. основного договору про надання правової допомоги, сума гонорару адвоката за надання правової допомоги в Кіровському районному суді м. Кіровограда у справі про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 30 000 грн. (пункт 1 додаткової угоди) (а.с.139).

Згідно розрахункової квитанції серії ЛВАК №698772, ФОП ОСОБА_9 проведено розрахунок за надання правової допомоги згідно договору №10 від 03 червня 2024 року в Кіровському районному суді м. Кіровограда на суму 30 000 грн, дата здійснення 20 червня 2024 року (а.с.137).

Колегія суддів зазначає, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року заява № 19336/04, § 268)).

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Така правова позиція Верховного Суду висловлена у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц.

Вказана правова позиціє є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21);

- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені у частинах третій-п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами тощо) (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).

Подібні висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2024 року у cправі № 910/615/14 (№ 910/5042/22), від 26 вересня 2024 року у cправі № 910/11903/23, від 25 січня 2025 року у справі № 369/849/18.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позивачкою надано належні на допустимі докази на підтвердження надання їй адвокатом Любченком В.М. правничої допомоги в суді першої інстанції, зокрема договором про надання правничої допомоги передбачено, що сума гонорару і порядок його сплати визначаються додатковою угодою до договору і є невід`ємною його частиною, а додатковою угодою визначено суму гонорару адвоката за надання правничої допомоги позивачці в суді першої інстанції в розмірі 30 000 грн.

При цьому, висновки суду про те, що стороною позивачки не надано детального опису усіх наданих послуг та витрат є помилковими, оскільки законодавством не заборонено визначення розміру фіксованого гонорару, у фіксованій сумі, що і було визначено сторонами договору про надання правничої допомоги.

Позивачка та адвокат Любченко В.М. встановили фіксований розмір гонорару у розмірі 30 000 грн. В цьому випадку фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, не обчислюється. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Вказане узгоджується із висновками Касаційного господарського суду Верховного Суду, викладеними у додатковій постанові від 13 лютого 2024 року у справі №910/12155/22.

Щодо доводів сторони відповідача про те, що наданий представником позивачки договір про надання правничої допомоги не містить підписів сторін, апеляційний суд зауважує, що такі доводи є безпідставними, оскільки договір від 03 червня 2024 року містить підписи як позивачки, так і адвоката Любченка В.М.

За обставинами цієї справи не викликає сумнівів, що при розгляді справи у суді першої інстанції позивачці надавалася професійна правнича допомога адвокатом Любченком В.М. на підставі договору про надання правничої допомоги. Більш того, рахункова квитанція, надана у розпорядження суду, є належним доказом понесення позивачкою витрат на правничу допомогу.

За таких обставин, враховуючи складність справи, суть спору, результат розгляду справи, характер наданих послуг, враховуючи заперечення сторони відповідача, а також необхідність дотримання критеріїв розумності, справедливості та пропорційності, колегія суддів дійшла висновку, що пропорційним у межах перегляду цієї справи є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 942 грн. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог позивачки (на 54,5%).

З огляду на наведене, з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції в розмірі 9 942 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 жовтня 2025 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнення із відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на її користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 942 грн. В іншій частині рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 жовтня 2025 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Любченко Володимир Михайлович, задовольнити частково.

Рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 жовтня 2025 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити частково заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» () на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 942 грн.

В іншій частині рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 23.02.2026.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник