Справа № 485/2434/25
Провадження № 2/455/259/2026
УХВАЛА

26 лютого 2026 р. м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Івасенко С.М.,

секретаря судового засідання Бобельської Н.М.,

за участі:

представника відповідача адвоката Гаполяка О.В. (в режимі ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

25.12.2025 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України Чепіков О.О. ( надалі - позивач або МТСБУ) звернувся до Снігурівського районного суду Миколаївської області із зазначеною позовною заявою, просив стягнути із ОСОБА_1 ( надалі відповідач). відшкодування шкоди в порядку регресу та витрат по сплаті судового збору.

Снігурівський районний суд Миколаївської області передав справу за підсудністю до Старосамбірського районного суду Львівської області.

Ухвалою судді від 20 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито позовне провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін.

25.02.2026 року представник відповідача подав заяву про зупинення провадження у справі. Долучив копію довідки форми 5 №715/3/47/130 від 31.01.2026 року, яка підтверджує, що відповідач перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 05.03.2022 року по теперішній час.

Представник позивача Чепіков О.О. отримав примірник клопотання про зупинення провадження у справі 25.02.2026 року в 17:20, що підтверджується квитанцією №6092324 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС. 26.02.2026 року подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо клопотання про зупинення провадження у справі позиції не висловив.

Представник відповідача підтримав клопотання про зупинення. Сказав, що відповідач бажає особисто брати участь в судових засіданнях, однак не може у зв`язку з несенням військової служби та перебуванням в зоні бойових дій. Реєстрація відповідача в електронному суді зумовлена необхідністю надати представнику можливість його представляти. Запевнив, що відповідач не може брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції у зв`язку з специфікою служби. Не вважає, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами, адже хоче скористатись своїм правом особисто постати перед судом та надавати пояснення, які можуть вплинути на результати судового розгляду. Зазначив, що висловлює не власну позицію про зупинення провадження у справі, а позицію відповідача про необхідність зупинення, так як той не може взяти участь у судовому засідання чи повідомити суд про свою волю на зупинення провадження у справі в будь-який інший спосіб.

Суд, заслухавши думки, аргументи та доводи представника відповідача, проаналізувавши зміст клопотання про зупинення провадження у справі, довідки від 31.01.2026 року виснує, що існують підстави для обов`язкового зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 14 ч.1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються судоустрій, судочинство, статус суддів.

У пункті 47 рішення «Дія 97» проти України»» ( заява № 19164/04 від 21 жовтня 2010 року) ЕСПЛ повторив свою позицію про те, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справах «Каньєте де Хоньї проти Іспанії» (), заява № 55782/00, п. 36, ECHR 2002-VIII; «Гору проти Греції» (№ 3) (Gorou v. Greece (no. 3)), заява № 21845/03, п. 27, від 22 червня 2006 року; «Михолапа проти Латвії» (Miholapa v. Latvia), зава № 61655/00, п. 24, від 31 травня 2007 року, та «Андрєєва проти Латвії» (Andrejeva v. Latvia) [ВП], заява № 55707/00, п. 99, ECHR 2009-...).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ч.1,2 ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у частині першій статті 251 ЦПК України.

За приписами пункту 2 частини першої цієї статті Кодексу, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ч.3 ст. 210 ЦПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3, 4-1 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ця норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони (третьої особи) у складі Збройних Сил України. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством (див. постанову Верховного Суду від 27 лютого 2023 року у справі № 380/7845/21).

Також приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи (див. постанову Верховного Суду від 15 серпня 2023 року у справі № 174/760/21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 754/947/22 від 12 листопада 2025 року виснувала про те, що під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають виходити з того, що:

1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;

2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;

3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

Відповідач виявив бажання скористатися своїм законним правом на зупинення судового розгляду на підставі ч. 2 ст. 251 ЦПК України.

Враховуючи імперативну процесуальну норму про обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі встановлення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, суд задовольняє заяву відповідача про зупинення провадження у цій справі до припинення його перебування у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Водночас, керуючись завданням та засадами цивільного судочинства, суд покладає на відповідача та його представника обов`язок повідомити про обставини припинення ним перебування у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Керуючись ст. 2, 43, 251,260 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника ОСОБА_1 , адвоката Гаполяка Олега Володимировича, про зупинення провадження у справі задовольнити.

Зупинити провадження у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Зобов`язати ОСОБА_1 та його представника, адвоката Гаполяка Олега Володимировича, протягом п`яти днів з дня припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, повідомити суд будь-якими засобами зв`язку про припинення перебування у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Попередити ОСОБА_1 та його представника, адвоката Гаполяка Олега Володимировича, що у випадку невиконання ними обов`язку повідомити суд будь-якими засобами зв`язку про припинення перебування у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, ОСОБА_1 до них будуть застосовані заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені удень її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена та підписана суддею 26.02.2026 року.

Суддя С.М. Івасенко