Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/390/26
Номер провадження2/173/980/2026
УХВАЛА

26 лютого 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Островерхової А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Прокоф`євої Н.Л.,

представника позивача, адвоката Таргонія В.М.,

представника відповідача Серьогіної С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду позовну заяву представника позивача, адвоката Таргонія В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» про відшкодування шкоди завданої смертю,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом представника позивача, адвоката Таргонія В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» про відшкодування шкоди завданої смертю.

25 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» представником відповідача заявлено клопотання про визнання явки позивача, ОСОБА_1 , обов`язковою для встановлення фактичних обставин щодо наявності моральної шкоди, необхідних для вирішення справи.

Представник позивача у судовому засіданні просив підготовче провадження закрити та призначити справу до розгляду по суті. Також заперечував проти задоволення заявленого клопотання представника позивача, зазначивши, що ним вчинено всі необхідні процесуальні дії та подано належні й допустимі докази, достатні для вирішення справи по суті без особистої участі позивача та її матері.

Представник відповідача просила вирішити спочатку всі заявлені нею клопотання, а якщо їх не буде задоволено, то просила закрити підготовче засідання та призначити справу до розгляду по суті. Нею заявлено клопотання про визнання явки матері позивача обов`язковою та витребувати матеріали кримінального провадження за фактом смерті ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи та клопотання про виклик матері позивача суд дійшов до висновку, що клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 357/6237/19-ц (провадження № 61-7935 св 20) Верховний Суд дійшов висновку про те, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, що узгоджується з пунктом 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Однак, розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (Постанова ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20).

Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно- наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Як зазначено в постанові Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 750/6330/17 (провадження № К/9901/37372/18) у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21)).

Аналіз наведених правових позицій Верховного Суду дає підстави дійти висновку, що хоча шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню незалежно від вини заподіювача, у тому числі й моральна шкода, розмір такої компенсації не є автоматичним та не може визначатися абстрактно.

Суди послідовно наголошують, що грошове відшкодування моральної шкоди має бути співмірним фактично завданим фізичним і душевним стражданням потерпілої особи, а його визначення ґрунтується на оцінці характеру правопорушення, інтенсивності негативних переживань, впливу на спосіб життя та можливість реалізації особистих здібностей, а також на засадах розумності, виваженості та справедливості. При цьому обов`язок доведення наявності моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між протиправним діянням і такими стражданнями, а також обґрунтованості заявленого розміру компенсації покладається саме на позивача.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд може визнати явку особи обов`язковою.

В судовому засіданні з`ясовано, що позивач по справі є неповнолітньою особою.

Присутність учасників справи у судовому засіданні є правом, а не обов`язком, крім випадків, коли явка учасника визнана судом обов`язковою.

Суд може визнати явку учасника процесу обов`язковою, якщо така явка потрібна для з`ясування обставин справи, отримання свідчень, експертних висновків або розгляду справи по суті.

Підстав для необхідності обов`язкової особистої участі матері позивача у судовому процесі та дачі нею пояснень немає. В клопотанні про визнання явки обов`язковою не обґрунтовано з приводу яких конкретно обставин, які входять у предмет доказування у даній цивільній справі, необхідним є надання матері позивача особистих пояснень.

Суд може на підставі наявних в матеріалах справи доказів та поданих сторонами процесуальних документів здійснити розгляд справи без визнання явки матері позивача обов`язковою.

Ураховуючи викладене, а також ту обставину, що позивач є неповнолітньою особою, якої представляє інтереси адвокат, на підтвердження його повноважень надано всі необхідні документи, тому підстав для задоволення клопотання про визнання явки матері позивача обов`язковою суд не вбачає.

Щодо клопотання представника відповідача стосовно витребування кримінального провадження щодо загибелі батька неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої малолітній дитині. Обставини кримінального провадження щодо загибелі батька дитини не входять до предмета доказування у цій цивільній справі.

Стороною, яка заявила клопотання, не наведено конкретного обґрунтування, які саме обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, можуть бути встановлені виключно шляхом дослідження матеріалів кримінального провадження та чому ці обставини неможливо підтвердити іншими належними і допустимими доказами.

Крім того, витребування повного обсягу матеріалів кримінального провадження без чіткої конкретизації необхідних документів може призвести до безпідставного розширення меж розгляду справи та затягування судового процесу, що суперечить принципам розумності строків та процесуальної економії.

За таких обставин суд доходить висновку про недоцільність витребування матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Підстав для відкладення підготовчого засідання або оголошення перерви, відповідно до ст. 198 ЦПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Вирішуючи питання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Статтею 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Під час підготовчого провадження судом проведено відповідні дії, які передбачені ст. 197 ЦПК України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи те, що судом з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи; визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази; вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись статтями 200, 260, 261 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити підготовче провадження та призначити справу за позовом представника позивача, адвоката Таргонія В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» про відшкодування шкоди завданої смертю до судового розгляду по суті на 24 березня 2026 року о 14 год. 00 хв. у приміщенні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області (Дніпропетровська область, місто Верхньодніпровськ, вул. Яблунева, буд. 47, зал. № 3).

У клопотанні представника відповідача Серьогіної С.В. про виклик в судове засідання матері позивача та витребування кримінального провадження відмовити.

Викликати у судове засідання учасників справи, їх представників, яким необхідно при собі мати документи, що підтверджують їх повноваження відповідно до статті 62 ЦПК України.

Направити учасникам справи повістки-виклики.

Ухвала набирає законної сили після її підписання і не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя А.В. Островерхова