Справа № 490/5205/25
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про розстрочення виконання рішення суду подану представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Жильцовим В.В. в справі №490/5205/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2026 року до Центрального районного суду міста Миколаєва надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Жильцова В.В. про розстрочення виконання рішення суду в справі №490/5205/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування заяви зазначено, що 30 вересня 2025 року Центральним районним судом міста Миколаєва було ухвалено рішення по справі №490/5205/25 за позовом ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (надалі Позивач) до ОСОБА_1 (надалі Відповідач) про стягнення заборгованості.Відповідно до рішення суду першої інстанції з Відповідача на користь Позивача було вирішено стягнути 18187 (вісімнадцять тисяч сто вісімдесят сім) гривень 20 копійок, яка складається із: 3880,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 13147,20 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 1160,00 - грн заборгованість за комісіями. Також з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судові витрати у розмірі 5422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, які складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень. Загальна сума, що підлягає стягненню згідно до рішення Центрального районного суду м. Миколаєва складає 23 609 (двадцять три тисячі шістсот дев`ять) гривень 60 копійок.

Відповідач не погодившись з рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 30.09.2025 р. та звернувся з апеляційною скаргою до Миколаївського апеляційного суду.

02 лютого 2026 року за наслідками апеляційного перегляду рішення суду Миколаївський апеляційний суд постановив апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишено без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2025 року без змін.

Відтак рішення набрало законної сили в день набрання законної сили постанови апеляційного суду.

Оскільки з початку повномасштабного вторгнення рф до України та по даний час ОСОБА_1 , проходить військову службу у складі Сил оборони України, що підтверджується відповідними документами, та безпосередньо перебуває в зоні активних бойових дій, він позбавлений можливості отримувати інші доходи, окрім грошового забезпечення військовослужбовця. Також у ОСОБА_1 , фактично відсутня можливість одноразово виконати рішення суду без завдання істотної шкоди мінімальному рівню забезпечення життєвих потреб, а також перебування в районі бойових дій об`єктивно унеможливлює активну участь у виконавчому провадженні та оперативне реагування на виконавчі дії. Зазначені обставини є винятковими, не залежать від волі ОСОБА_1 , та прямо пов`язані з виконанням ним конституційного обов`язку щодо захисту України.

Також в заяві міститься посилання на правові висновки викладені в таких постановах ВС: від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, від 13.02.2019 у справі №2-2638/11, від 21.09.2022 у справі №127/12910/20-ц, від 01.06.2023 у справі №753/8056/21, від 11.10.2023 у справі №308/9708/19.

З урахуванням наведених правових позицій Верховного Суду, на думку заявника, проходження Боржником служби у Силах оборони України та його перебування в зоні активних бойових дій є доведеними винятковими обставинами у розумінні статті 435 ЦПК України, які: не свідчать про ухилення від виконання рішення; мають об`єктивний та тимчасовий характер; обґрунтовують необхідність розстрочки, а не відмови у виконанні рішення. Надання розстрочки у даному випадку забезпечить реальне виконання судового рішення та відповідатиме принципу балансу інтересів сторін.

З метою реального та добросовісного виконання рішення суду, ОСОБА_1 просить встановити такий порядок розстрочки: загальна сума, що підлягає стягненню: 23 609,60 гривень. строк розстрочки: 10 місяців; щомісячний платіж: 2 360 (дві тисячі триста шістдесят) гривень 96 копійок; початок виконання: з 10 березня 2026 року; сплата здійснюється щомісячно рівними частинами до повного виконання рішення суду. Запропонований графік, на думку заявника є реалістичним, забезпечує виконання рішення суду та не порушує прав і законних інтересів позивача.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.02.2026 року справу передано судді Саламатіну О.В.

Ухвалою судді від 13 лютого 2026 року прийнято до розгляду заяву про розстрочення виконання рішення суду подану представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Жильцовим В.В. в справі №490/5205/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні 19.02.2026 року о 12 годині 45 хвилин в приміщенні Центрального районного суду м. Миколаєва (м. Миколаїв, вул. Захисників Миколаєва, 41/12, каб. №11)

Учасники справи, які повідомлені судом належним чином про час, місце та дату слухання справи, що підтверджується довідками про доставку електронного документа, в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини другої статті 435 ЦПК України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

З урахуванням наведеного, розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи та відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, докази надані на обґрунтування заяви, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебувала справа №490/5205/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 вересня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за Договором №4126625 від 15.11.2021 року у розмірі 18187 (вісімнадцять тисяч сто вісімдесят сім) гривень 20 копійок, яка складається із: 3880,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 13147,20 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 1160,00 - грн заборгованість за комісіями, а також судові витрати у розмірі 5422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, які складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 02.02.2026 року у справі №490/5205/25 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 вересня 2025 року - без змін.

Відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом),встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно частини третьої статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до частини четвертої статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року №8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду. Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04.06.2019 року у справі №916/190/18.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В обгрунтування заяви про розстрочку заявник стверджує таке. Боржникпроходить військову службу у складі Сил оборони України та безпосередньо перебуває в зоні активних бойових дій, він позбавлений можливості отримувати інші доходи, окрім грошового забезпечення військовослужбовця, також у боржника фактично відсутня можливість одноразово виконати рішення суду без завдання істотної шкоди мінімальному рівню забезпечення життєвих потреб, а також перебування в районі бойових дій об`єктивно унеможливлює активну участь у виконавчому провадженні та оперативне реагування на виконавчі дії.

Зазначені обставини на думку заявника є винятковими, не залежать від волі боржника та прямо пов`язані з виконанням ним конституційного обов`язку щодо захисту України у розумінні статті 435 ЦПК України та не свідчать про ухилення від виконання рішення; мають об`єктивний та тимчасовий характер; обґрунтовують необхідність розстрочки, а не відмови у виконанні рішення.

Оцінюючи наявні у справі докази та наведені заявником аргументи, суд вважає, що заявником не доведено наявність підстав для розстрочки виконання судового рішення.

Так, у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц зазначено, що: «Підставою для розстрочки виконання рішення суду є наявність виняткових обставин, які ускладнюють його виконання, при цьому суд має оцінити реальний майновий стан боржника та забезпечити баланс інтересів сторін».

Судом враховано виконання боржником конституційного обов`язку із захисту держави, натомість заявником не надано данних про реальний розмір його доходів, що унеможливлює оцінку судом такого на предмет обгрунтованості як запропонованого заявником способу розстрочення судового рішення в частині визначення розміру щомісячного платежу, так і наявності підстав для розстрочення взагалі. Заявником не надано доказів на підставі яких суд може встановити реальний майновий стан боржника та забезпечити баланс інтересів сторін.

Таким чином, заявником не доведено, а судом не встановлено існування передбачених законом підстав для розстрочення виконання судового рішення - обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим в розумінні статті 435 ЦПК України, а тому в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду в справі №490/5205/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81, 258, 259, 260, 353, 354, 435 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про розстрочення виконання рішення суду, подану представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Жильцовим В.В. в справі №490/5205/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку встанволеному статтею 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя О.В. Саламатін