КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1918/24
Провадження № 2/488/146/26
Ухвала

Іменем України

"25" лютого 2026 р. м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Гейко І.О.,

прокурора Ярош Н.С.,

представника відповідача Павленко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва Чобану Дмитра Георгійовича в інтересах держави до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землею водного фонду шляхом визнання незаконними і скасування пунктів рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельні ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач заступник керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва Чобану Д.Г., який діє в інтересах держави, звернувся до суду із позовом до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить:

- усунути перешкоди територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради у користуванні та розпорядженні землею водного фонду шляхом визнання незаконними і скасування пунктів 7, 7.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради від 06.09.2010 № 48/40 про затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1000 кв. м не наданих у власність або користування, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ;

- усунути перешкоди територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради у користуванні та розпорядженні землею водного фонду шляхом визнання недійсним виданого ОСОБА_2 державного акту на право власності серії ЯЛ № 6482241 від 15.10.2011 на земельну ділянку площею 1000 кв. м з кадастровим номером :05:090:0029;

- усунути перешкоди територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради у користуванні та розпорядженні землею водного фонду шляхом зобов`язання ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути у власність територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради (код ЄРДПОУ 26565573) земельну ділянку площею 500 кв. м з кадастровим номером :05:090:0053 по АДРЕСА_1 (право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що 09.01.2019 вчинено запис №29847596);

- усунути перешкоди територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради у користуванні та розпорядженні землею водного фонду шляхом зобов`язання ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути у власність територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради (код ЄРДПОУ 26565573) земельну ділянку площею 500 кв. м з кадастровим номером :05:090:0052 по АДРЕСА_1 (право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що 09.01.2019 вчинено запис №29847926);

- стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Миколаївської міської ради (через виконавчий комітет Миколаївської міської ради, ) на користь Миколаївської обласної прокуратури сплачений судовий збір за подачу позову.

Ухвалою судді від 14.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами загального позовного провадження.

В ході розгляду справи, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) «Електронний суд», надійшла заява заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва Чобану Д.Г. про зміну предмету позову. Дана заява була підтримана в судовому засіданні прокурором Ярош Н.С.

У поданій заяві прокурор просить:

-виключити з позовних вимог вимогу про усунення перешкод територіальній громаді міста Миколаєва у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 6482241 від 15.10.2011, виданого ОСОБА_2 , площею 1000 кв. м, кадастровий номер :05:090:0029, та закрити провадження у справі в цій частині;

-витребувати від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради () земельну ділянку площею 500 кв. м, кадастровий номер :05:090:0053, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

-витребувати від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради () земельну ділянку площею 500 кв. м, кадастровий номер :05:090:0052, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Павленко Н.М. в судовому засіданні заперечувала щодо поданої заяви позивачем та просила суд залишити заяву про зміну предмету позову без розгляду та повернути її позивачу.

Відповідачі Миколаївська міська рада та ОСОБА_3 судове засідання не з`явилися, були належним чином та своєчасно повідомлені про час та місце судового засідання, причина їх неявки суду не відома.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дійшов висновку про залишення заяви про зміну предмету позову без руху на підставі ч. 11 ст. 187 ЦПК України виходячи з наступного.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема, у статті 16 ЦК України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного способу захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Зміна предмета позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких з позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

У заяві про зміну предмета позову прохальна частина містить суперечливі процесуальні вимоги.

Так у пункті 2 прохальної частини заяви прокурор просить «вилучити з позовних вимог вимогу про усунення перешкод територіальній громаді міста Миколаєва у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 6482241 від 15.10.2011, виданого ОСОБА_2 , площею 1000 кв. м, кадастровий номер :05:090:0029, та закрити провадження у справі в цій частині».

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 49 ЦПК України, зміна предмета позову полягає у заміні однієї матеріально-правової вимоги іншою в межах спірних правовідносин. Така процесуальна дія передбачає трансформацію способу захисту порушеного права без припинення провадження у відповідній частині.

Натомість закриття провадження у справі (в тому числі часткове) регулюється статтею 255 ЦПК України та застосовується, зокрема, у випадку прийняття судом відмови позивача від позову (повністю або в частині). Відмова від позову є самостійною процесуальною дією, що має інші правові наслідки, зокрема пов`язані з неможливістю повторного звернення до суду з тотожними вимогами.

Також суд зауважує, що перелік підстав для закриття провадження, визначений ст. 255 ЦПК України, розширеному тлумаченню не підлягає.

Водночас ні в поданій заяві, ні під час судового засідання прокурором не зазначено конкретної процесуальної підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог, передбаченої статтею 255 ЦПК України.

Таким чином, прохання одночасно про зміну предмета позову (у порядку статті 49 ЦПК України), та про закриття провадження у відповідній частині (що є наслідком відмови від позову за статтею 255 ЦПК України), створює правову невизначеність щодо дійсного волевиявлення позивача.

За таких обставин позивачу необхідно чітко визначитися із змістом позовних вимог, викладених у заяві про зміну предмету позову.

Також, у поданій заяві про зміну предмету позову позивачем не висловлено чіткої процесуальної позиції щодо подальшої долі первісно заявлених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про витребування майна ціна позову визначається вартістю такого майна.

Отже, при заявлені вимог про витребування земельних ділянок позивач зобов`язаний належним чином визначити ціну позову, виходячи з вартості спірного майна, а також підтвердити її відповідними та допустимими доказами для перевірки правильності обчислення судового збору.

Суду не надано належних доказів, які б свідчили про відповідність зазначеної нормативної грошової оцінки реальній вартості майна, що має істотне значення для правильного визначення ціни позову та перевірки повноти сплати судового збору, у тому числі з урахуванням раніше сплачених сум.

За таких обставин питання щодо належного визначення ціни позову та правильності обчислення судового збору потребує уточнення та належного документального підтвердження.

Суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Таким чином, судом визначається спосіб усунення недоліків подання позовної заяви у новій редакції із усуненням зазначених вище недоліків. Дані недоліки мають бути усунуті у п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо, позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і повертається позивачеві.

При цьому суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland" № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва Чобану Дмитра Георгійовича в інтересах держави до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землею водного фонду шляхом визнання незаконними і скасування пунктів рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельні ділянки - залишити без руху та запропонувати позивачу усунути недоліки протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Селіщева