Провадження № 2/522/589/26
УХВАЛА

17 лютого 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя; та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Справа була розподілена на суддю Приморського районного суду м. Одеси Шестакову Я.В. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2022 року.

Ухвалою суду від 06.10.2022 року провадження у справі було відкрито.

На підставі Розпорядження № 4 керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси від 28.09.2023 року, на підставі доповідної записки помічника судді ОСОБА_3 Ференц А.І., згідно розпорядження керівника апарату суду від 02.10.2023 року № 568/23, 02.10.2023 року було здійснено повторний авторозподіл справи та остання була розподілена на суддю Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В.

Матеріали справи були передані судді 03.10.2023 року.

Ухвалою суду від 05.10.2023 року прийнято до свого провадження справу та призначено підготовче засідання на 06.11.2023 року.

У підготовче засідання з`явилися представник позивачки адвокат Рябоконь В.Д., відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Димовчі М.І.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Рябоконь В.Д. позов підтримав, зустрічний позов не визнав, зазначив, що було призначено дві експертизи: на транспорт та на нерухоме майно. Стороною позивачки сплачено автотоварознавчу експертизу, однак експерти повернули її, оскільки був недопуск до транспортна.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Димовчі М.І. позов не визнав, зустрічний позов підтримав, зазначив, що експерт повідомив суд щодо можливості проведення експертизи в 4 кварталі 2023 року, та відповідач ніколи не перешкоджав в доступі до транспортного засобу.

ОСОБА_2 та адвокат Димовчі М.І. просили витребувати у позивачки оригінали рахунків-фактури, оскільки вони впливають на експертизу. Повідомив, що у нього залишилась однокімнатна квартира, де кухня-найдорожче, однак за неї відповідач ще не розрахувався. Позивачка надала суду підроблені чеки.

Розгляд справи відкладено на 27.11.2023 року з метою надання час у позивачці та її адвокату надати докази на виконання ухвали суду від 11.05.2023 року або причини невиконання.

У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м.Одесі та Одеській області розгляд справи, призначений на 27.11.2023 року відкладено на 22.01.2024 року.

До суду 05.12.2023 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Рябоконь В.Д. надійшла заява, якою просила долучити до матеріалів справи копію квитанцій про оплату від 20.11.2023 року за експертизу; копію технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 та копію технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 .

У підготовче засідання призначене на 22.01.2024 року з`явилися представник ОСОБА_1 - адвокат Рябоконь В.Д., відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Димовчі М.І.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Рябоконь В.Д. зазначив, що надав квитанції про оплату проведення судової оціночно-будівельної експертизи та копії технічних паспортів квартир №№ НОМЕР_1 та АДРЕСА_2 , а документи на земельні ділянки у позивачки відсутні. Позивачка надала дублікати квитанцій на меблі, оскільки їх оригінали були втрачені. Просив призначити судові експертизи. На питання головуючого пояснив, що оригінали рахунків-фактури на меблі втрачені позивачкою, а тому за таких обставин їх неможливо враховувати, він не може їх надати.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Димовчі М.І. зазначив, що 11.05.2023 року була винесена ухвала про надання оригіналів доказів - квитанцій, однак вони їх не надали, тобто ухвала не виконана. Однак в справі наявні копії, а не дублікати. У засіданні було зазначено, що квитанції втрачені, а тому просить суд не приймати їх до уваги та повернути справу для продовження експертиз, залучивши докази оплати позивачкою експертизи.

Відповідач ОСОБА_2 з урахуванням зазначеного просив не брати до уваги рахунки фактури, оскільки вони підроблені.

Ухвалами суду від 22.01.2024 року призначено по справі автотоварознавчу експертизу та оціночно-будівельну експертизу, проведення яких доручено експертам Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі було зупинено на час проведення зазначеної експертизи.

До суду 11.06.2024 року з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов Висновок експерта №24-761 транспортно-товарознавчої експертизи КТЗ Audi Q5 р.н. НОМЕР_2 від 13.05.2024 року.

Зазначений Висновок отримано суддею 12.06.2024 року.

До суду 15.10.2024 року з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли матеріали цивільної справи № 522/12335/22 разом з Висновком експерта №24-760 судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 02.10.2024 року.

Матеріали справи суддя отримала 16.10.2024 року.

Ухвалою суду від 17.10.2024 року поновлено провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому засіданні на 05.12.2024 року.

13.01.2025 року представник ОСОБА_2 адвокат Димовчі М.І. надав заяву, в якій просив забезпечити докази у справі шляхом витребування у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 оригінали документів, що підтверджують бухгалтерський облік реєстрації та видачі рахунків-фактур за період 2017-2019 роки, а також бухгалтерські документи, що підтверджують оприбуткування грошових коштів у зазначений період часу.

13.01.2025 року представник Звягінцева Д.О. надав заяву про визнання доказів неналежними.

14.01.2025 року представник ОСОБА_2 надав доповнення до заяви про неналежність доказів.

У підготовчому засіданні 14.01.2025 року був присутній представник ОСОБА_1 адвокат Томашевський Р.М., надав суду для огляду оригінали дублікатів рахунків-фактури СПД Шумакова В.В. та зазначив, що ці дублікати були видані йому СПД Шумаковим влітку (в липні) 2024 року. Щодо витребування заперечував, оскільки витребовуються докази, які мають відношення до справи. Зазначив, що чинним законодавством не передбачено ведення реєстрації обліку рахунків-фактур. Окрім того, просять витребувати за 2017-2019 р.р., ці відомості містять в собі комерційну таємницю з іншими. Пояснив, що меблі, які просять суд врахувати при розгляді справі, виготовляв ФОП ОСОБА_5 , та якщо він видав дублікати, то видав він їх на підставі оригіналів. Не має сенсу витребовувати податкову звітність. Надані рахунки-фактури підтверджують вартість майна. Зазначив, що кухню він встановив. Вважає, що витрати по сплаті комунальних послуг також необхідно врахувати, але проживати в квю149 не можливо, оскільки вона не обладнана.

ОСОБА_1 клопотання про долучення доказів підтримала, вказала, що дублікати рахунків-фактури були видані СПД ОСОБА_4 особисто 15.08.2023 року. Пояснила, що сплачує комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 клопотання про витребування у ФОП ОСОБА_4 оригінали документів, що підтверджують бухгалтерський облік реєстрації та видачі рахунків-фактур, підтримав та пояснив, що за цими рахунками ще відкрита кримінальна справа за їх підробку, оскільки колишній представник позивачки зазначав про втрату оригіналів. Вважає, що дублікати можливо долучити до матеріалів кримінальної справи. Пояснив, що ОСОБА_4 дійсно робив меблі, але зробив неякісно, мав переробити, тому не було оплати по цим рахунка. Тому вважає, що СПД ці квитанції не видавав.

Протокольною ухвалою суду клопотання адвоката Томашевського Р.М. про долучення до матеріалів справи доказів задоволено частково. Приєднано як докази: 4 дублікати рахунків-фактур від СПД ОСОБА_4 , в іншій частині відмовлено,

Ухвалою суду від 14.01.2025 року заяву представника ОСОБА_2 адвоката Димовчі М.І. про витребування доказів задоволено частково. Витребувано у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 оригінали документів, що підтверджують бухгалтерський облік реєстрації та видачі ОСОБА_4 рахунків-фактур №4 від 28.11.2017 року на суму 149 166,00 грн., №8 від 26.03.2018 року на суму 104 943,20 грн., №12 від 06.04.2019 року на суму 45 637,48 грн., №15 від 19.08.2019 року на суму 94 636,00 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Ухвалою суду від 14.01.2025 року підготовчепровадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті.

Сторони по справі та їх представники надали пояснення по суті справи, а останнім часом відповідач ОСОБА_6 приймає участь без адвоката.

До суду 06.02.2026 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про зупинення провадженняу справі, оскільки він є військовослужбовцем за контрактом у Державній прикордонній службі України. Відповідно до наказу командування контракт строком на 3 (три) роки. Цей контракт було укладено у період воєнного стану, та його виконання пов`язане з безпосереднім виконанням завдань із захисту державного суверенітету.

До суду 09.02.2026 року від представника ОСОБА_1 адвокат Томашевського Р.М. надійшло клопотання про витребування доказів, а саме витребувати у НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України інформацію та копії підтверджуючих документів щодо:

- Наявності або відсутності об`єктивних службових причин, які унеможливлюють участь ОСОБА_7 у судових засіданнях, у тому числі в режимі відеоконференції;

- Графіку, умов та місця проходження військової служби ОСОБА_8 (щодня або позмінно, цілодобово чи в певний час тощо).

До суду 10.02.2026 року від ОСОБА_2 надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів, оскільки клопотання не має правових підстав, жоден із запитаних документів не є обов`язковим для набуття права на мораторій за ст. 23 Закону.

У судове засідання 10.02.2026 року з`явилися ОСОБА_1 та її представник - адвокат Томашевський Р.М., заперечували проти зупинення провадження, просили задовольнити клопотання про витребування доказів.

До суду 16.02.2026 року від представника ОСОБА_1 адвоката Томашевського Р.М. надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки подане клопотання та додані докази не містять відомостей щодо: наявності об`єктивних причин, які унеможливлюють участь відповідача у судових засіданнях; неможливості участі відповідача у судових засіданнях у режимі відеоконференції; умов проходження служби, які б виключали процесуальну комунікацію; графіку проходження служби ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, подані клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що предметом справи є поділ спільного майна подружжя та виділення у власність сторін майна.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України,суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 подав заяву про зупинення провадження у справі у зв`язку з тим, що він є військовослужбовцем за контрактом у Державній прикордонній службі України. Відповідно до наказу командування контракт строком на 3 (три) роки, який укладено в період воєнного станута пов`язане з безпосереднім виконанням завдань із захисту державного суверенітету, і він не може особисто брати участь у засіданнях через службу, що підтверджується довідкою за формою Ф-5 та витягу з наказу про прийняття на військову службу за контрактом до Державної прикордонної служби України НОМЕР_3 прикордонного загону.

ОСОБА_1 та її представник - адвокат Томашевський Р.М.заперечували проти клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі, оскільки подане клопотання та додані докази не містять відомостей щодо: наявності об`єктивних причин, які унеможливлюють участь відповідача у судових засіданнях; неможливості участі відповідача у судових засіданнях у режимі відеоконференції; умов проходження служби, які б виключали процесуальну комунікацію; графіку проходження служби ОСОБА_2 .

Натомість ОСОБА_1 та її представник - адвокат Томашевський Р.М. стверджували, що довідка сама по собі не є безумовним підтвердженням перебування сторони у складі ЗСУ.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.11.2025 року у справі № 754/947/22 зазначила, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України).

З моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення ЗСУ та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан».

Зазначені норми права забезпечують дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві.

Щодо тлумачення терміну «переведені на воєнний стан» Велика Палата Верховного Суду зазначає таке. Як уже зазначалося вище, Указом Президента України введено воєнний стан на всій території України. Цим же Указом на військове командування усіх рівнів покладено обов`язок здійснювати заходи, необхідні для забезпечення оборони України.

Профільне законодавство, зокрема Закон України № 3543-XII та Закон № 1932-ХІІ, хоч і не використовує термін «переведення на воєнний стан», натомість оперує поняттям «переведення на організацію і штати воєнного часу». Така трансформація військових формувань є одним із ключових заходів, що вживаються у випадку введення в державі воєнного стану та загальної мобілізації.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм.

Упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі.

Належними доказами для зупинення провадження у справі є документи, що підтверджують перебування особи на військовій службі (військовий квиток, наказ командира тощо).

Є зрозумілим, що мета законодавця у формулюванні такої конструкції була в тому, щоб гарантувати недоторканність прав тих осіб, які у запроваджений в Україні воєнний стан виконують конституційний обов`язок, пов`язаний із захистом Батьківщини від ворога, - військовослужбовців.

За нинішньої редакції п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в суду є обов`язок, а не право зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Такий припис є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (ст. 65 Конституції України, об`єктивно позбавлені можливості повноцінно брати участь у судовому процесі й захищати свої права та інтереси.

Ключовим під час вирішення питання про зупинення провадження є волевиявлення самого військовослужбовця.

Такого висновку дійшла

У заяві ОСОБА_2 , зокрема, наголосив, що не має можливості особисто брати участь у подальшому розгляді справи у зв`язку з його фактичним перебування в лавах Прикордонної Служби України, а також додав копію довідки за формою № 5, витяг з наказу про прийняття на військову службу, та на думку суду є належним доказом перебування на військовій службі.

Отже, беручи до уваги факт проходження ОСОБА_2 військової служби в період дії воєнного стану, зазначена обставина є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі в розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене, клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Томашевського Р.М. про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки норма ст. 251 ЦПК України носить обов`язковий характер та заява про зупинення провадження містить усі належні для цього докази.

Суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання з підстав п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України та у зв`язку з постійними, триваючими екстреними відключеннями електропостачання в Приморському районному суді м. Одеси, періодичним включенням світла, датою складення цього судового рішення є 19.02.2026 року.

Керуючись ст.ст. 10-13, 43, 49, 76-81, 83, 89, 95, 223, 247, 251, 258-260, 268, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Томашевського Романа Миколайовича про витребування доказів залишити без задоволення.

Клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі - задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі № 522/12335/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя до перебування сторони ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала суду набирає законної сили із моменту підписання суддею.

Ухвала в частині витребування доказів оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 19.02.2026 року.

Суддя: Домусчі Л.В.