З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2026 року м. Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., розглянувши за відсутності учасників справи та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області, третя особа: Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Негода Ірина Володимирівна про визнання права власності на нерухоме майно,-
У жовтні 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати за ним у порядку спадкової трансмісії право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , він звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом і нотаріусом було відкрито спадкову справу № 18/2022. 19 вересня 2025 року він звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідну частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , але отримав відмову, у зв`язку із неможливістю встановити склад спадкового майна, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи. Згідно свідоцтва про право власності на житло, вказана квартра належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 мали першочергове право на спадок після смерті ОСОБА_3 . Всі були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Відмови від прийняття спадщини за померлим ОСОБА_3 від ОСОБА_4 , ОСОБА_2 не надходили, тобто вони є такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_4 (бабуся позивача) було заведено спадкову справу № 11/2019 і станом на 19 вересня 2025 року свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 не видавалось. Так, оскільки бабуся позивача ОСОБА_4 та мати позивача ОСОБА_2 не встигли прийняти спадщину за померлим ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 не встигла прийняти спадщину за померлою ОСОБА_4 і чоловік ОСОБА_2 також помер, позивач має право на спадкування квартири за вказаною адресою у порядку спадкової трансмісії.
Ухвалою суду від 24 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду, витребувано у приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Негода Ірини Володимирівни належним чином засвідчену копію спадкової справи № 18/2022, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, його представник надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.
Відповідач Соледарська міська рада Бахмутського району Донецької області у судове засідання представника до суду не направила, при цьому повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджуєьься довідкою про доставку електронного документу, причини неявки суду невідомі.
Третя особа приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Негода І.В. у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.
Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) зареєстрували шлюб 20 грудня 1962 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.13).
ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком вказаний ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_4 , актовий запис № 30 від 13 березня 1964 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12).
Згідно ордеру № 65, виданого виконавчим комітетом К.Либкнехтовської ради депутатів трудящихся міста, ОСОБА_3 та його сім`ї: ОСОБА_4 (дружина) та ОСОБА_2 (донька) надано право на заняття квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17).
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьком вказаний ОСОБА_7 , матір`ю ОСОБА_2 , актовий запис № 119 від 26 березня 1999 року, що зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9).
Дідусь позивача, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 235 від 22 листопада 2000 року, що зроблений Соледарським виконкомом Артемівської міської ради Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.15).
Батько позивача, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис № 1358 від 29 листопада 2004 року, що зроблений Артемівським міським відділом реєстрації цивільного стану Донецької обласного управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11).
Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 01 лютого 2019 року Соледарською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу № 11/2019, після смерті ОСОБА_4 (а.с.22).
Згідно довідки відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради Донецької області Вих.№ 478/16-13 від 29 січня 2021 року, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.22 зворот).
Мати позивача, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 405 від 16 грудня 2021 року, що зроблений Виконавчим комітетом Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11 зворот).
Постановою приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Негода Ірини Володимирівни Вих.№ 124/02-31 від 19 вересня 2025 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідну частку квартири: АДРЕСА_1 , у зв`язку із неможливістю встановити склад спадкового майна (а.с.16).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першоїстатті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану"введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (у редакції станом на час розгляду справи), Соледарської міської територіальної громади, куди входить місто Соледар з 25 січня 2023 року є територією активних бойових дій.
Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Частиною 1-2 статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Статтею 1276 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.
Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Відповідно до ч.1, 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).
Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Тобто передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності.
Верховний Суд України у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено , що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, належала подружжю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також їх доньці ОСОБА_2 , частки яких не були визначені, а отже кожному із співвласників належало по 1/3 частки квартири.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частки квартири і спадкоємцями першої черги після його смерті були дружина ОСОБА_4 та донька ОСОБА_2 . Доказів подання ними заяв про відмову у прийнятті спадщини суду не надано, а тому, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, останні є такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 . Таким чином, кожна з них успадкувала по 1/6 частки квартири і після прийняття спадщини кожній належало по частці квартири (1/3 + 1/6).
У подальшому померла бабуся позивача ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на частку вищевказаної квартири і спадкоємцем першої черги після її смерті, була донька ОСОБА_2 . Спадкова справі після смерті ОСОБА_4 була заведена, проте свідоцтво про право на спадщину не видавалось.
Після цього, померла мати позивача ОСОБА_2 , єдиним спадкоємцем якої є її син позивач ОСОБА_1 .
Статтею 1276 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Оскільки ОСОБА_2 померла після відкриття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 та не оформила право власності на належну їй частку квартири, суд дійшов висновку, що право на отримання цієї частки перейшло до її сина позивача, у порядку спадкової трансмісії.
Крім того, суд зазначає, що частка квартири, яка належала ОСОБА_2 на праві власності увійшла до складу її спадщини та спадкується на загальних підставах.
Таким чином, судом встановлено, що позивачу, який є сином померлої ОСОБА_2 належить частини квартири, як спадкоємцю першої черги за законом після смерті матері, а також частина квартири, у порядку спадкової трансмісії після смерті його бабусі ОСОБА_4 .
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.
Оскільки, згідно позовної заяви позивач не просить стягнути на його користь судові витрати, вказане питання судом не вирішується та такі судові витрати залишаються за позивачем.
Керуючись ст.ст.4, 5, 6, 12, 13, 77-81, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст.319, 321, 328, 392 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області, третя особа: Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Негода Ірина Володимирівна про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємця за законом після смерті матері ОСОБА_2 право власності на частина квартири АДРЕСА_4 .
Визнати за ОСОБА_1 , у порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_4 право власності на частину квартири АДРЕСА_4 .
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .
Повний текст рішення складено та підписано 23 лютого 2026 року, відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України.
Суддя: М.Д. Власенко