Номер провадження: 22-ц/813/2981/26
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 березня 2025 року у складі судді Сувертак І.В.,

встановив:

2. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі по 82526 гривень щомісячно на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що сторони по справі є батьками доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У свідоцтві про народження доньки батьком записаний ОСОБА_2 . Як зазначає позивачка, ОСОБА_2 працює моряком на суднах іноземних судновласників та має фактичний дохід у розмірі 8000,00 доларів США на місяць, що підтверджується випискою з рахунка приватного клієнта № /0826 Акціонерного банку «Південний» за період з 01.12.2023 по 26.08.2024 за номером особового рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка була видана банком позивачці на підставі довіреності ОСОБА_2 . На цей час щомісячний дохід ОСОБА_2 складає 8000 доларів США. 1/4 частка відповідно складає 2000 доларів США. Станом на дату подачі позову (27 жовтня 2024 року) офіційний курс гривні щодо долара США за даними НБУ складає 41.2630 гривни за 1 долар США. Відповідно, щомісячна сума на утримання дитини в національній валюті України складає 82526.00 гривень.

ОСОБА_1 працює медичною сестрою у відділенні інтенсивної терапії регіонального центру кардіохірургії Одеської обласної лікарні. На цей час вона вимушена працювати на 1.5 (півтори) ставки для того, щоб отримувати заробітну плату розміром в 16000 гривень на місяць. Навіть оплата праці з навантаженням на 50 відсотків більше звичайного не надає їй змоги забезпечити самостійно утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 з врахуванням виправданих очікувань дитини на утримання від батька, який заробляє більше ніж в 20 разів більше матері. Дитина хворіє на сколіоз, лікування якого забезпечується комплексом медикаментозних та фізіотерапевтичних процедур. Це потребує додаткових витрат часу матері та грошових коштів.

Позиція відповідача в суді першої інстанції

Від ОСОБА_2 заперечень, пояснень чи відзиву на позовну заяву не надходило.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 03 березня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4600 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до повноліття дитини до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, починаючи з 28 жовтня 2024 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення в межах сплати платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 , судовий збір в дохід держави в сумі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення суду мотивоване тим, що враховуючи матеріальний стан сторін та встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_4 аліменти у розмірі по 4600 гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Суворовського районного суду м.Одесивід 03 березня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 82526 грн. на місяць, починаючи з дати подачі позову до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що мотивувальна частина рішення суду не містить обґрунтування розміру аліментів в сумі 4600 грн на місяць, враховуючи матеріальний стан сторін всупереч обставинам справи, встановлених судом. Так, за період з 01.12.2023 по 30.08.2024 відповідачем отриманий дохід у розмірі 59764,10 доларів США, що в середньомісячному розрахунку становить 6640,46 доларів США на місяць. 4600 грн. аліментів щомісячно, які суд першої інстанції вважав можливим стягувати з відповідача на утримання його дитини складають не більше 1,67% від його фактичного доходу. Разом з тим, відповідно до довідки КНП «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної Ради» №325 від 08.11.2024 дохід позивачки за період з листопада 2023 року по жовтень 2024 року на посаді медичної сестри у відділенні інтенсивної терапії регіонального центру кардіохірургії складає 205277,30 грн., що в середньомісячному розрахунку становить 17106,44 грн. З врахуванням рівності обов`язків батьків щодо дитини, встановленої ст. 141 СК України, 4600 грн. становлять 26,89% від її фактичного щомісячного доходу. На думку скаржниці, оскаржуване рішення суду не враховує ці фактичні обставини та ігноруючи інтереси дитини ставить батьків в нерівні умови, покладаючи на позивачку непропорційний тягар.

Позиція відповідача в суді апеляційної інстанції

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Явка сторін в суді апеляційної інстанції

В судове засідання, призначене на 29.01.2026 з`явився представник ОСОБА_1 ОСОБА_5

ОСОБА_2 до суду не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

3.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 16). У свідоцтві про народження доньки батьком записаний ОСОБА_2 . Донька проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні та вихованні.

Згідно з випискою з рахунка приватного клієнта № /0826 Акціонерного банку «Південний» за період з 01.12.2023 по 26.08.2024 за номером особового рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка була видана банком позивачці на підставі довіреності ОСОБА_2 , відповідач періодично отримує високий заробіток в іноземній валюті (а.с. 14).

ОСОБА_1 працює медичною сестрою у відділенні інтенсивної терапії регіонального центру кардіохірургії Одеської обласної лікарні. На цей час вона вимушена працювати на 1.5 (півтори) ставки для того, щоб отримувати заробітну плату розміром в 16000 гривень на місяць. (а.с. 37).

Крім того сторони дійшли згоди про поділ спільного майна. (а.с. 40-42).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не може повністю погодитися із висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Так, згідно із ч.ч.8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обов`язком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 СК України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання.

Згідно зі ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

При визначенні розміру аліментів суд ураховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України).

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мотиви часткового прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, має постійний дохід, що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів у сумі 4600 грн щомісячно, суд першої інстанції не навів належного обґрунтування відповідності такого розміру вимогам закону та фактичним обставинам справи, зокрема щодо матеріального становища сторін і принципу рівності їхніх прав та обов`язків стосовно дитини, з огляду на наступне.

Так, звертаючись до суду із позовом та із даною апеляційною скаргою, ОСОБА_1 зазначала, що за період з 01.12.2023 по 30.08.2024 відповідач отримав дохід у розмірі 59 764,10 доларів США (а.с. 11), що у середньомісячному розрахунку становить 6 640,46 доларів США на місяць.

Такий дохід, на думку колегії суддів, є значним та свідчить про високий рівень платоспроможності відповідача.

Водночас визначений судом першої інстанції розмір аліментів у сумі 4600 грн на місяць становить незначну частину його фактичного щомісячного доходу та об`єктивно не відповідає принципу достатності утримання дитини.

Так, згідно з довідкою про доходи, позивачка ОСОБА_1 за період з листопада 2023 року по жовтень 2024 року отримала дохід у сумі 205 277,30 грн. (а.с.37), що в середньомісячному розрахунку становить 17 106,44 грн. При цьому вона змушена працювати на 1,5 ставки для забезпечення належного рівня утримання дитини.

Отже, визначений судом першої інстанції розмір аліментів фактично покладає основний фінансовий тягар забезпечення потреб дитини на матір, що суперечить принципу рівності батьків у виконанні обов`язку щодо утримання дитини та не забезпечує балансу інтересів сторін.

Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Проте мотивувальна частина рішення Суворовського районного суду м.Одесивід 03 березня 2025 року не містить належного аналізу співвідношення доходів сторін та не пояснює, з яких підстав суд визначив саме розмір 4600 грн, що свідчить про неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.

З урахуванням встановлених обставин, значного розміру доходів відповідача, принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, рівності обов`язків батьків щодо її утримання та необхідності забезпечення гармонійного розвитку дитини, колегія суддів доходить висновку, що справедливим, розумним і таким, що відповідає вимогам закону, є визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі 10 000 грн щомісячно з індексацією відповідно до закону.

На думку, колегії суддів, такий розмір аліментів є співмірним матеріальному становищу відповідача, забезпечує належний рівень утримання дитини та відповідає принципу рівної участі обох батьків у її забезпеченні.

Водночас, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення аліментів у заявленому позивачкою розмірі 82 526 грн щомісячно, оскільки остання не надала належних і допустимих доказів платоспроможності відповідача сплачувати аліменти саме у такому обсязі.

З урахуванням вищенаведеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначеного розміру аліментів шляхом його збільшення з 4600 грн до 10 000 грн щомісячно, з індексацією відповідно до закону, в решті рішення суду слід залишити без змін.

При цьому, колегія суддів звертає увагу сторін на те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом до статті 192 СК України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи в частині визначення розміру стягнутих аліментів, тому колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Одесивід 03 березня 2025 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти в розмірі 10000 грн щомісячно з індексацією відповідно до закону але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_1 , починаючи з 28 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23.02.2026

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

С.О. Погорєлова