УХВАЛА

25 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 485/1376/25

провадження № 61-2161ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Третьяк Гаіни Олександрівни на постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 лютого

2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договорів оренди землі та стягнення заборгованості, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство

з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс», про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства

з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» (далі - ТОВ «ЮТС-Агропродукт»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» (далі - ТОВ «Перемога-Плюс»), в якому просила суд:

- розірвати договір оренди землі від 30 листопада 2012 року (кадастровий номер :10:000:0078, площа 2,81 га), укладений між нею та ТОВ «Райз-Південь» (орендар відповідно до додаткової угоди від 28 грудня 2017 року - ТОВ «ЮТС-Агропродукт», новий орендар - ТОВ «Перемога-Плюс»);

- розірвати договір оренди землі від 30 листопада 2012 року (кадастровий номер :16:000:0047, площа 3,1047 га), укладений між нею та ТОВ «Райз-Південь» (орендар відповідно до додаткової угоди від 28 грудня 2017 року - ТОВ «ЮТС-Агропродукт», новий орендар - ТОВ «Перемога-Плюс»);

- стягнути з ТОВ «ЮТС-Агропродукт» заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки у загальному розмірі 34 653,60 грн.

25 липня 2025 року ТОВ «ЮТС-Агропродукт» звернулось до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третьої особи - ТОВ «Перемога-Плюс», про визнання недійсним договору оренди землі.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «ЮТС-Агропродукт», ТОВ «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості задоволено частково.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 2,81 га, кадастровий номер :10:000:0078, укладений між ТОВ «Ютс-Агропродукт» та ОСОБА_1 ,

від 30 листопада 2012 року (у редакції додаткової угоди від 28 грудня 2017 року до договору оренди землі), право оренди за яким перейшло до ТОВ «Перемога-Плюс» на підставі договору № 1704/25-21 від 17 квітня 2025 року.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 3,1049 га, кадастровий номер :16:000:0047, укладений між ТОВ «Ютс-Агропродукт» та ОСОБА_1 ,

від 30 листопада 2012 року (у редакції додаткової угоди від 28 грудня 2017 року до договору оренди землі), право оренди за яким перейшло до ТОВ «Перемога-Плюс» на підставі договору № 1704/25-21 від 17 квітня 2025 року.

Стягнуто з ТОВ «Ютс-Агропродукт» на користь ОСОБА_1 :

14 461,54 грн заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 30 листопада 2012 року (кадастровий номер: :10:000:0078) за 2023-2024 роки (вже з відрахуванням податків);

8 641,00 грн заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 30 листопада 2012 року (кадастровий номер: :16:000:0047) за 2023-2024 роки (вже з відрахуванням податків);

1 614,93 грн судового збору.

Стягнуто з ТОВ «Перемога-Плюс» на користь ОСОБА_1 968,96 грн судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ТОВ «Ютс-Агропродукт» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року апеляційну скаргу ТОВ «ЮТС-Агропродукт» задоволено частково.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 листопада

2025 року в частині задоволення позовних вимог первісного позову про розірвання договорів оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати за

2023-2024 роки, а також судового збору, скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «ЮТС-Агропродукт», ТОВ «Перемога-Плюс» про розірвання договорів оренди землі та стягнення заборгованості

з орендної плати за договорами оренди землі за 2023-2024 роки, відмовлено.

Рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості з орендної плати за

2022 рік та в частині відмови в задоволення зустрічного позову залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮТС-Агропродукт» 2 906,88 грн судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

20 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Третьяк Г. О. через систему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року (надійшла до суду 23 лютого 2026 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції. В частині зустрічних позовних вимог судові рішення не оскаржуються.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана: юридичною особою 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви

і скарги від розміру оспорюваної суми; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення

в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у 2025 році та заявляла 2 позовні вимоги немайнового характеру та позовну вимогу майнового характеру.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 3 028,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1 211,20 грн, 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 15 140,00 грн).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги

у розмірі 5 813,76 грн, а саме:

1) Судовий збір за 2 позовні вимоги немайнового характеру - 2 422,40 грн (1 211,20*2=2 422,40);

2) Судовий збір за позовні вимоги майнового характеру - 1 211,20 грн (34 653,60*1%=346,54 грн, мінімальний розмір судового збору - 1 211,20 грн);

3) Судовий збір за подачу касаційної скарги - 5 813,76 грн (2 422,40+1 211,20)*200%)*0,8=5 813,76).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з частиною шостою статті 43 ЦПК України процесуальні документи

в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду

з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи

в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до пункту 29 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), у разі подання до суду документів

в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Згідно із частиною сьомою статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Так, касаційна скарга була сформована в системі «Електронний суд», проте доказів надсилання листом з описом вкладення ТОВ «Перемога-Плюс» копій цієї касаційної скарги представник заявника не надав.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Третьяк Гаіни Олександрівни на постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 лютого

2026 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць