УХВАЛА

18 березня 2026 року

м. Київ

справа № 203/1191/24

провадження № 61-3638св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Пархоменка П. І., розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські Електромережі» про захист порушеного права споживача,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивований тим, що листом відповідача від 08 червня 2023 року йому повідомлено про те, що в зв`язку із порушенням ним «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ), він має сплатити відповідачу в рахунок відшкодування збитків за актом про порушення № Д004191 від 19 жовтня 2011 року кошти в сумі 49 933,25 грн, яка підтверджена рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року у справі № 203/3991/14-ц. Відповідач запропонував у термін до 07 липня 2023 року сплатити нараховану за актом суму, зазначивши, що у разі несплати виконавчий лист буде передано для примусового стягнення заборгованості.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2023 року у справі № 203/3991/14-ц в задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа та про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено, внаслідок чого відповідач втратив право примусового стягнення з нього заборгованості за актом. Але, зловживаючи монопольним становищем на ринку продажу електроенергії, відповідач протиправно відключив електропостачання до його квартири АДРЕСА_1 .

Внаслідок таких дій відповідача йому було завдано моральну та майнову шкоду.

Просив суд: визнати протиправними дії відповідача щодо відключення постачання електроенергії до квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати останнього відновити електропостачання до квартири; стягнути на його користь з відповідача витрати на оренду житла в сумі 51 000,00 грн; моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано незаконними дії АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» щодо припинення постачання електричної енергії до квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язано АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» відновити постачання електричної енергії до квартири АДРЕСА_1 . Стягнено з АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальних збитків 51 000,00 грн, моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн, витрати по оплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн, а всього стягнено 57 211,20 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Стягнено з АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що припинення електропостачання здійснено відповідачем в зв`язку із непогашенням ОСОБА_2 збитків, стягнених рішенням суду від 06 жовтня 2014 року у справі № 203/3991/14-ц на підставі пп. 1 п. 7.5 ПРРЕЕ. Разом з тим, ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2023 року у справі № 203/3991/14-ц відмовлено в задоволенні заяви АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» про видачу дубліката виконавчого листа та поновленні строку для його пред`явлення до виконання. Відповідач, пропустивши строк для пред`явлення виконавчого документу без поважних причин, після відмови в поновленні цього строку судовим рішенням втратив право вимоги до позивача щодо відшкодування останнім збитків, стягнених за рішенням суду у справі № 203/3991/14-ц.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що відключення електропостачання в квартирі позивача здійснено відповідачем за відсутності законних підстав.

Внаслідок відключення електропостачання до його квартири та неможливості повноцінно користуватись останньою, був вимушений винаймати інше житло. 29 січня 2024 року позивач з 01 лютого 2024 року орендував квартиру АДРЕСА_2 . Згідно наданих позивачем квитанцій протягом строку дії договору оренди, зазначеному в п. 6 договору (з 01 лютого 2024 року по 01 серпня 2024 року), позивачем на рахунок орендодавця сплачено орендну плату в сумі 51 000,00 грн (по 8 500,00 грн щомісяця відповідно до умов п. 7 договору). За вказаних обставин витрачені останнім кошти за оренду іншого житла є вимушеними збитками, які в силу статті 22 ЦК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша-друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Суд вважає доведеним факт завдання позивачу моральної шкоди в наслідок незаконних дій відповідача щодо припинення електропостачання в квартирі. Поряд з цим, враховуючи характер душевних страждань, з урахуванням вимог виваженості, розумності і справедливості, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення цих вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позивач в силу частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» був звільнений від сплати судового збору, проте сплатив його в розмірі 1 211,20 грн, тому відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 1 211,20 грн, а також на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2024 року стягнено з АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 14 358,17 грн. В іншій частині в задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року апеляційні скарги представника АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» задоволено.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2024 року та додаткове рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2024 року скасовано.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди відмовлено.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 4 542,00 грн за подання апеляційної скарги компенсовано АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відключення електропостачання до квартири позивача 29 січня 2024 року здійснено з дотриманням строку, встановленого п. 7.5 ПРРЕЕ. Відповідачем не було допущено протиправних дій відносно позивача. Відповідач діяв в межах та з дотриманням ПРРЕЕ. Відмова в поновленні судом строку для пред`явлення виконавчого листа у справі № 203/3991/14-ц до виконання не позбавляє відповідача права на підставі п. 7.5 ПРРЕЕ здійснювати припинення електропостачання до квартири в разі несплати вартості необлікованої електричної енергії і такі дії не пов`язані з виконанням судового рішення чи з видачею виконавчого листа. Вони самі по собі є підставою для застосування положень ПРРЕЕ незалежно від строку допущенного порушення.

Оскільки судом не встановлено протиправних дій відповідача відносно позивача, то позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку із їх недоведеністю. Позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди як похідні також не підлягають задоволенню. Так як в задоволенні позовних вимог відмовлено, то підлягає скасуванню і додаткове рішення, яким на користь позивача стягнено витрати на правову допомогу.

19 березня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив постанову апеляційного суду скасувати, рішення і додаткове рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що апеляційний суд не врахував висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду і Верховного Суду, які були зазначені в позовній заяві, щодо способу захисту порушеного права споживача та застосування статті 23 ЦК України.

У травні 2025 року АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» подало до Верховного Суду відзив, в якому просило відмовити у задоволенні касаційної скарги, оскаржене судове рішення - залишити без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі

№ 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що «предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання недійсним кредитного договору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». Справа № 496/3134/19 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 496/3134/19 є малозначною у силу вимог закону».

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про захист порушеного права споживача? визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення майнової та моральної шкоди на загальну суму 151 000 грн, яка не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн * 60 = 181 680,00 грн).

Отже, ця справа є малозначною в силу вимог закону.

Касаційна скарга не містять посилань на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив.

З урахуванням наведеного, Верховним Судом відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, а тому касаційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись статтями 19, 260, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року у справі № 203/1191/24 про захист порушеного права споживача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко