ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7966/25

Провадження № 22-ц/820/403/26

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.

секретар судового засідання Дубова М.В.

за участю: апелянта - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/7966/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2025 року, у складі судді Мазурок О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клен-Лекс», Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити реєстраційні дії,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати реєстраційну дію від 31.08.2007 № 1002552 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме щодо внесення відомостей про керівника Філії ТОВ «Клен-Лекс» ОСОБА_1 у зв`язку з неправомірним використанням його персональних даних та зобов`язати Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради вчинити реєстраційні дії, а саме виключити (видалити) із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запис про позивача як директора Філії ТОВ «Клен-Лес» у графі «Дані про відокремлений підрозділ, а саме керівник Федос Андрій Олександрович» у зв`язку із неправомірним використанням його персональних даних.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що він звернувся за наданням правової допомоги до адвокатського об`єднання та після отримання 11 грудня 2024 року витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань йому стало відомо, що його персональні данні містяться в Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме те що він являється керівником Філії ТОВ «Клен-Лекс».

У зв`язку з цим, 31.01.2025 для з`ясування обставин справи звернувся до Хмельницької районної державної адміністрації із запитом про надання документів, що містяться в реєстраційній справі відповідної юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної, фізичної особи-підприємця, внаслідок чого йому стало відомо проте, що 31 серпня 2007 року Державним реєстратором Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області Фомовою Тетяною Миколаївною було внесено запис про державну реєстрацію Філії ТОВ «Клен-Лекс» від 31.08.2007 за № 1002552. За результатами проведеної реєстраційної дії від 31.08.2007 № 1002552 до відомостей про керівника Філії ТОВ «Клен-Лекс» було включено ОСОБА_1 та зазначено адресою місця знаходження філії відомостя про місце реєстрації позивача. Як наслідок в Єдиний державний реєстр були внесені відомості про позивача як керівника Філії ТОВ «Клен-Лекс» з зазначенням його прізвища, ім`я, по батькові, дати народження, громадянства, серії та номера паспорта, реєстраційного номера облікової картки платника податків, місця проживання.

Для проведення реєстраційних дій директором ТОВ «Клен-Лекс» було подано протокол Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальні «Клен- Лекс» від 10.08.2007 № 3, яким було прийнято рішення про створення Філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Клен-Лекс» та призначено директором Філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Клен-Лекс» ОСОБА_1 , положення про Філію ТОВ «Клен-Лекс», а також реєстраційну картку про створення відокремленого підрозділу юридичної особи (Форма № 5), де в графі «Керівник відокремленого підрозділу юридичної особи» зазначене прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача, в графі «Додаткова інформація про відокремлений підрозділ юридичної особи», а саме інші відомості зазначені адреса та паспортні дані позивача. Крім того, місцем реєстрації (юридична адреса) філії використано місце реєстрації позивача.

Позивач зазначає, що він особисто своєї згоди на обрання та призначення його на посаду керівника зазначеної філії, а також внесення його даних до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не давав, на посаді керівника Філії ТОВ «Клен-Лекс» ніколи не перебував, ніякої господарської діяльності не вчиняв, заробітної плати не отримував, свої паспортні дані нікому не передавав, а також не надавав дозволу будь-якій особі для здійснення таких дій, в тому числі ТОВ «Клен-Лекс».

Проте директором ТОВ «Клен-Лекс» було подано відомості для вчинення реєстраційної дії про юридичну особу, які містили завідомо неправдиву інформацію відносно позивача як керівника Філії ТОВ «Клен-Лекс». Таким чином, в Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань за період з 31.08.2007 по теперішній час містяться неправдиві відомості щодо ОСОБА_1 , як керівника зазначеної вище філії та її юридичної адреси.

Він став формально директором Філії ТОВ «Клен-Лекс», однак жодним чином не приймав участі в управлінні та здійсненні господарської діяльності на посаді директора вищезазначеної філії.

Оскільки відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є відкритими і загальнодоступними будь-яка особа може їх отримати у вигляді витягу на певну дату. За таких обставин, в Єдиному державному реєстрі зберігається, використовується та поширюється конфіденційна інформація стосовно позивача без його згоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду доказів, що рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Клен-Лекс», оформлене протоколом №3 від 10 серпня 2007 року, яким призначено директором Філії ТОВ «Клен-Лекс» ОСОБА_1 , визнане недійсним. ОСОБА_1 не доведено, що він не надавав згоди на обрання та призначення його на посаду керівника зазначеної філії, що він не отримує заробітної плати за виконання роботи на посаді керівника філії ТОВ «Клен-Лекс», а також, що ним не виконуються посадові обов`язки керівника філії ТОВ «Клен-Лекс». Крім того, до суду не надано доказів того, що відповідач ТОВ «Клен-Лекс» використав персональні дані позивача та того, що дії державного реєстратора Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області Фомової Т.М. є неправомірними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, не врахував всіх особливостей правового регулювання спірних правовідносин, не перевів позовні вимоги, які стосувалися неправомірного використання його персональних даних, які охороняються Конституцією України та Законом України «Про інформацію», Законом України «Про захист персональних даних». Суд першої інстанції не врахував, що оскаржити рішення, зафіксовані у протоколі загальних зборів товариства можуть учасники товариства, чиї права безпосередньо були порушені прийнятим рішенням. Позивач не є учасником товариства, тому в нього відсутні підстави для оскарження вищезазначеного протоколу загальних зборів. Сам протокол загальних зборів не породжував ніяких наслідків для позивача, оскільки він не являється учасником вищезазначеного товариства, а відтак визнання його нечинними не є належним способом захисту порушеного права. Апелянт вважає, що судом не враховано, що позивач ніколи не укладав трудових контрактів і не призначався на посаду директора вищезазначеної філії та не здійснював ніякої господарської діяльності від імені юридичної особи, а тому звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Апелянт зазначає, що ним неодноразово повідомлялось суду, що він в трудових відносинах на посаді директора не перебував та не отримував заробітної плати, що підтверджується Довідкою ОК-5, що містить дані про страховий стаж та суму заробітної плати, яку також пропонувалось долучити до матеріалів справи, однак суддя не вбачала потреби у залученні даних доказів до справи. Тому, твердження судом першої інстанції про ненадання доказів є помилковими та такими, що суперечать дійсним обставинам справи.

Апелянт вважає, що судом самостійно зроблено висновок щодо неправомірних дій державного реєстратора, що є виходом за межі позовних вимог позивача, оскільки відповідно до ст. 264 ЦПК України суд обмежений заявленими позовними вимогами та не може самостійно вирішувати незаявлені вимоги чи задовольняти їх у більшому розмірі, ніж просить позивач.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що в суд першої інстанції керувався нормами статтей 14 та 15 Закону України «Про державну реєстрацію» в редакції, чинній на момент ухвалення рішення по даній справі, а не на момент вчинення оскаржуваної реєстраційної дії.

Отже, неправомірна поведінка директора ТОВ «Клен-Лекс» з використання та поширення конфіденційної інформації про особу позивача без його згоди порушує особисте немайнове право позивача щодо невтручання в особисте життя.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 26 грудня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 05 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апелянт ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у ній.

Представники відповідачів ТОВ «Клен-Лекс» та Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Клен-Лекс», оформленим протоколом №3 від 10 серпня 2007 року, призначено Федоса Андрія Олександровича директором філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Клен-Лекс». Повноваження щодо реєстрації філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Клен-Лекс» делеговано директору ТОВ «Клен-Лекс» ОСОБА_2 .

31 серпня 2007 року державним реєстратором Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області Фомовою Тетяною Миколаївною було внесено запис про державну реєстрацію Філії ТОВ «Клен-Лекс» від 31.08.2007 за № 1002552.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 15.04.2007 зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Клен Лекс» (ідентифікаційний код: 35028805) та у розділі «Дані про відокремлені підрозділи юридичної особи» зазначено відомості про створення 31.08.2007 Філії ТОВ «Клен-Лекс» (ідентифікаційний код 353445529, адреса місто Київ, вулиця Котовського, будинок,8), керівником якої зазначено Федоса Андрія Олександровича.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що позивачем не надано до суду доказів обґрунтованості заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У статті 2 Закону України «Про інформацію» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) визначено, що цей Закон встановлює загальні правові основи одержання, використання, поширення та зберігання інформації, закріплює право особи на інформацію в усіх сферах суспільного і державного життя України, а також систему інформації, її джерела, визначає статус учасників інформаційних відносин, регулює доступ до інформації та забезпечує її охорону, захищає особу та суспільство від неправдивої інформації.

Дія цього Закону поширюється на інформаційні відносини, які виникають у всіх сферах життя і діяльності суспільства і держави при одержанні, використанні, поширенні та зберіганні інформації(стаття 3 даного Закону).

Відповідно до статті 23 Закону України «Про інформацію» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) інформація про особу - це сукупність документованих або публічно оголошених відомостей про особу.

Основними даними про особу (персональними даними) є: національність, освіта, сімейний стан, релігійність,стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Джерелами документованої інформації про особу є видані на її ім`я документи, підписані нею документи, а також відомості про особу, зібрані державними органами влади та органами місцевого ірегіонального самоврядування в межах своїх повноважень. Забороняється збирання відомостей про особу без її попередньої згоди, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно із статтею 45 вищевказаного Закону (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин)вказано, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім учасникам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт права на інформацію може вимагати усунення будь-яких порушень його права.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення (стаття 275 ЦК України).

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц зазначено, що: «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15 зазначено, що: «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 333/6816/17 зазначено, що «ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи).

У постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 910/6939/20 та від 16 листопада 2022 року у справі № 911/3135/20 Велика Палата Верховного Суду вказувала, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні».

Положеннями частин першої, другої статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною другою статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Поняття особистого немайнового права в Цивільному кодексі України визначається через перелік ознак, визначених у статті 269 Цивільного кодексу України, а саме: особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом; особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту; особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою; фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав; особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

У статті 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним.

Відповідно до статті 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», (в редакції станом на 01.01.2007) в статті 24 визначено, що для проведення державної реєстрації юридичної особи засновник (засновники) або уповноважена ними особа повинні особисто подати державному реєстратору (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації юридичної особи; примірник оригіналу або нотаріально посвідчену копію рішення засновників або уповноваженого ними органу про створення юридичної особи у випадках, передбачених законом, два примірники установчих документів; документ, що засвідчує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації юридичної особи.

Статтею 25 вищевказаного Закону передбачено, що за відсутності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи державний реєстратор повинен внести до реєстраційної картки на проведення державної реєстрації юридичної особи ідентифікаційний код відповідно до вимог Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації юридичної особи на підставі відомостей цієї реєстраційної картки.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 15.04.2007 зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Клен Лекс» (ідентифікаційний код: 35028805) та у розділі «Дані про відокремлені підрозділи юридичної особи» зазначено відомості про створення 31.08.2007 Філії ТОВ «Клен-Лекс» (ідентифікаційний код 353445529, адреса місто Київ, вулиця Котовського, будинок,8), керівником якої зазначено Федоса Андрія Олександровича.

Відповідно до частин 4, 5 статті 95 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Клен-Лекс», оформленим протоколом №3 від 10 серпня 2007 року, Федоса А.О. призначено директором філії ТОВ «Клен-Лекс».

Частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач був призначений керівником філії товариства на підставі рішення загальних зборів учасників товариства, оформленого відповідним протоколом. Відомості про нього як керівника філії були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на підставі поданих реєстраційних документів, в тому числі протоколу №3 від 10 серпня 2007 року загальних зборів учасників ТОВ «Клен-Лекс».

Позивач, обґрунтовуючи позов, посилався на те, що його персональні дані були використані без його дозволу, оскільки він не надавав згоди на призначення, не перебував у трудових відносинах із товариством, господарської діяльності не здійснював, заробітної плати не отримував.

Разом із тим належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин позивачем надано не було.

Посилання апелянта на звернення з заявою до правоохоронних органів не підтверджує доводи щодо можливого неправомірного використання його персональних даних. Сама по собі заява про можливе кримінальне правопорушення, за якою, як пояснив апелянт, на час розгляду справи рішення не прийнято, не є доказом встановлення факту незаконного використання персональних даних чи внесення завідомо неправдивих відомостей до державного реєстру.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що протокол загальних зборів учасників товариства є чинним, у встановленому порядку незаконним чи недійсним не визнавався, та саме на його підставі було вчинено реєстраційну дію. Доводи апеляційної скарги про те, що рішення загальних зборів не породжує для позивача правових наслідків є необґрунтованими, оскільки рішення загальних зборів про призначення особи керівником безпосередньо створює для такої особи юридичні наслідки, зокрема у сфері представництва юридичної особи, а також є підставою для внесення відповідних відомостей до державного реєстру.

Щодо довідки форми ОК-5, на яку посилається апелянт в апеляційній скарзі, суд зазначає, що така довідка не була подана до суду першої інстанції, клопотань про її доручення в суді першої інстанції позивач не заявляв, причин неможливості її подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього не навів, а тому суд апеляційної інстанції відмовив у прийнятті нових доказів відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України.

Суд першої інстанції надав оцінку поданим доказам та обґрунтовано зазначив, що позивачем не доведено факт незаконного використання персональних даних у передбаченому законом порядку.

Посилання суду першої інстанції на норми Закону України «Про державну реєстрацію» в редакції, чинній на момент ухвалення рішення у справі, а не момент вчинення оскаржуваних реєстраційних дій не призвело до неправильного вирішення справи по суті заявлених позовних вимог.

Колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 29.05.2024 у справі №497/1352/22, оскільки правовідносини, які виникли у вказаній справі не є релевантними із відносинами, які склалися між сторонами у цій справі. У вказаній справі №497/1352/22було встановлено, що «на час розгляду справи Реєстр містить відомості про особу позивача, яка була кінцевим бенефіціарним власником (контролером) Товариства. Такі відомості включають конфіденційну інформацію про особу, які є відкритими і загальнодоступними, будь-яка особа може їх отримати у вигляді витягу на певну дату. При цьому відповідач фактично визнав, що порушення конфіденційної інформації щодо позивача відбулося внаслідок неправомірних дій директора Товариства». При цьому колегія суддів зауважує, що у справі, яка є предметом перегляду апеляційним судом, даних про те, що відповідач визнавав факт неправомірного використання ним персональних даних позивача немає, оскільки участі відповідач під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції не брав, відзиву та пояснень не надавав.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Судові витрати

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 лютого 2026 року.

Судді: Т. В. Спірідонова

Р. С. Гринчук

А. М. Костенко