Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/163/26
Провадження № 2-н/499/35/26
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

20 лютого 2026 року селище Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Руслан Миколайович розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник заявника ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Калініченко Катерина Юріївна діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Іванівського районного суду Одеської області з заявою, в якій просить суд видати судовий наказ про стягнення з з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на його користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дати пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття.

При вирішенні питання про можливість видати судовий наказ, встановлено наступне.

Наказне провадження це особливий спрощений вид цивільного судочинства, передбачений для розгляду справ, які не потребують повної та детальної процедури розгляду, спрямований на спрощений та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, який є судовим рішенням та одночасно виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Так, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу визначені ст. 163 ЦПК України. Зокрема, згідно з п. 4-5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу слідує, що діти проживають із заявником та знаходяться на його утриманні.

Разом з тим, до заяви про видачу судового наказу додано:

-копію паспорта заявника;

-витяги з підсистеми "ДІЯ" про народження дітей;

-довідку про склад сімї ОСОБА_1 датовану 26 серпня 2025 року.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 5 статті 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З аналізу положень ч. 3 ст. 181, ч. 5 ст. 183 СК України вбачається, що право на звернення до суду із заявою в порядку наказного провадження про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дитина, та на утриманні якого вона знаходиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. За приписами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, факт/обставина щодо того, з ким проживає дитина має значення для вирішення указаної справи, з огляду на те, що від її встановлення безпосередньо залежить наявність підстави для звернення особи до суду із відповідною заявою, відтак, ця обставина має бути обов`язково доведена заявником.

До заяви про видачу судового наказу додано довідку про склад сім`ї на підтвердження факту проживання дітей разом із заявником станом на 26 серпня 2025 року. Заява про видачу судового наказу подана до суду 16 лютого 2026 року. Тобто, з наявної у заяві про видачу судового наказу інформації та з доданих до неї документів, неможливо встановити, що діти саме на даний час проживають або продовжують проживати саме з батьком, і перебуває лише на його утриманні, оскільки з моменту видачі довідки минуло майже шість місяців та до суду не надано доказів того що даний факт має місце на теперішній час.

Частиною другою статті 95 ЦПК України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до частини четвертої статті 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Проте, подані заявником до заяви копії документів не засвідчені належним чином.

За п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Зважаючи на те, що відсутні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, а саме права заявника звертатися до суду про видачу судового наказу про стягнення аліментів, отже у видачі судового наказу слід відмовити.

Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 166 ЦПК України визначено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, про що слід роз`яснити заявнику.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.163,165,186 ЦПК України.

постановив :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник заявника ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяРуслан ТИМЧУК