Дата документу 24.02.2026 Справа № 314/5439/25
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №314/5439/25 Головуючий у 1-й інстанції: Кононенко І. О.
Провадження № 22-ц/807/805/26 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

24 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Кочеткової І.В., Кухаря С.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 січня 2026 року про відмову у зупиненні провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

У січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі, яку мотивовано тим, що відповідач наразі проходить службу у Збройних Силах України у зв`язку з чим не може належним чином представляти свої інтереси в суді та збирати необхідні докази по суті справи. Тому, просив суд зупинити провадження у справі №314/5439/25 до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Силах України.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 січня 2026 року у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі №314/5439/25 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу безпосередньо до Запорізького апеляційного суду засобами поштового зв`язку, яка 06 лютого 2026 року дня надійшла до апеляційного суду.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 лютого 2026 року матеріали справи витребувані з Вільнянського районного суду Запорізької області. 23 лютого 2026 року вищевитребувані матеріали справи надійшли до Запорізького апеляційного суду.

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 січня 2026 року про відмову у зупиненні провадження у справі №314/5439/25, встановлено, що вона не може бути прийнята до розгляду судом апеляційної інстанції, з наступних підстав.

У статті 129 Конституції України у числі основних засад судочинства зазначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно норм процесуального закону, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції має відбуватись з дотриманням певних умов.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина 1статті 353 ЦПК України містить вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Пунктом 14 частини першої цієї статті передбачено, що окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала щодо зупинення провадження у справі.

Тлумачення пункту 14 частини першої статті 353 ЦПК України свідчить, що законодавець передбачив право оскаржувати в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

Отже, положеннями ст. 353 ЦПК України не передбачена можливість оскарження окремо від рішення суду ухвали суду про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких проміжкових ухвал місцевого суду взагалі, їх право лише відтерміновується до прийняття остаточного рішення у справі.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про зупинення провадження по справі.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції відповідно до буквального змісту кожного з пунктів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року).

Таким чином, право на суд, складовим якого є право доступу до правосуддя, в аспекті апеляційного оскарження ухвали місцевого суду, може бути обмежено на національному рівні з легітимною метою та із забезпеченням пропорційності при застосуванні відповідних правових засобів, передбачених процесуальним законом. Наведене не має наслідком порушення права на доступ до суду.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 січня 2026 року про відмову в зупинені провадження у справі №314/5439/25, яка не віднесена до визначеного частиною першою статті 353 ЦПК України переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.

Наведене дає підстави для висновку про те, що законом передбачено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку, при цьому, у разі оскарження ухвали суду першої інстанції, яка не передбачена переліком, для апеляційного суду також діє імперативна норма, яка передбачає повернення апеляційної скарги.

В свою чергу, у переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, відсутня ухвала про відмову в задоволенні заяви про зупинення провадження по справі, відтак така не може бути предметом окремого оскарження в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч. 2 ст. 353 ЦПК України).

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 січня 2026 року про відмову в зупинені провадження у справі №314/5439/25 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню скаржнику.

При цьому, якщо, на думку апелянта, відповідні процесуальні порушення допущені судом, унеможливлять захист прав та інтересів, такі можуть бути підставами оскарження рішення суду по суті спору.

За таких обставин відсутні підстави для вирішення питання відповідності апеляційної скарги вимогам цивільного процесуального закону.

Керуючись ст.ст.353,356,357 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 січня 2026 року про відмову у зупиненні провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, повернути скаржнику.

Роз`яснити апелянту, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С.Кочеткова І.В. Кухар С.В.