Номер провадження 2/201/3577/2026
У Х В А Л А

Іменем України

23 березня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі судді Давидовської Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновків про таке.

Відповідно до відповіді № 2485794 від 19 березня 2026 року відповідач - ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з наданими позивачем документами, сторони фактично мешкають у Королівстві Іспанія, як особи, яким надано тимчасовий захист, але є громадянами України.

Отже, сторони у справі не проживають на території України.

Частиною 1 ст. 29 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, зокрема, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому ст.33 цього Кодексу, одноособово.

У цій справі судом, з наданих позивачем документів, установлено, що сторони є громадянами України, але проживають на території Королівства Іспанія.

Указане свідчить, що на момент пред`явлення позову про стягнення аліментів, сторони проживали та по цей час проживають за межами України, тому підсудність даної справи має визначатись у відповідності до ст. 29 ЦПК України Верховним Судом, до якого позивач попередньо не звертався.

Статтею 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" закріплено права на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма узгоджується з положеннями ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття "суд, встановлений законом", входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах "Верітас проти України" та "Сокуренко та Стригун проти України", суд не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Крім цього, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Зважаючи на те, що сторони у справі, які є громадянами України, проживають за її межами, з метою недопущення порушення правил підсудності, права на справедливий суд у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за необхідне направити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до Верховного Суду для визначення підсудності відповідно до вимог ст. 29 ЦПК України.

Керуючись статтями 29, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направити до Верховного Суду для визначення підсудності відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до ст. 353 ЦПК України оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т.В. Давидовська