Номер провадження: 22-ц/813/4468/26
Справа № 947/2063/20
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

переглянувши справу №947/2063/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2024 року у складі судді Калініченко Л.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 03 лютого 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний дядько ОСОБА_4 . Спадкову справу №11/2019 до майна померлого ОСОБА_4 заведено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю., у спадковій справі стало відомо про складений 31 липня 2018 року заповіт ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 . Заповіт вважає недійсним на підставі статті 225 ЦК України, так як ОСОБА_4 при підписанні заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. ОСОБА_4 в останній час перебував у пригніченому стані, заявляв про переслідування, заповіт склав на відповідачу, яку ніколи не бачив та не спілкувався. Після складання заповіту здійснив самогубство, що свідчить про його не врівноважений психологічний стан та можливий тиск з боку відповідача.

Позивач ОСОБА_1 просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 від 31 липня 2018 року, посвічений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Похиленко Л.М., зареєстрований в реєстрі за №1570 (т.1 а.с.2-6).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2020 року справу за підсудністю передано до Біляївського районного суду Одеської області (т.1 а.с.19).

Постановою Одеського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника задоволено; ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2020 року скасовано; справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.1 а.с.34-35).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2020 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.39).

Відповідач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_5 позов не визнала, зазначивши у відзиві, що ОСОБА_1 є двоюрідною племінницею ОСОБА_4 , ОСОБА_2 є троюрідною племінницею ОСОБА_4 . Померлий ОСОБА_4 власних дітей не мав, спілкувався з ОСОБА_2 , допомагав облаштовуватися в м. Одесі, так як батько ОСОБА_2 (двоюрідний брат ОСОБА_4 ) помер 10 років тому. ОСОБА_2 проживала в квартирі дядька за адресою: АДРЕСА_1 (квартира потому стала частиною спадкового майна). ОСОБА_4 проживав разом із ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на праві спільної власності у частках по . ОСОБА_4 у 2018 році сказав про намір скласти заповіт на користь ОСОБА_2 , про зміст заповіту стало відомо у спадковій справі. Позивач не довела та не обґрунтувала відсутність вільного волевиявлення заповідача в момент укладення заповіту, а всі її твердження ґрунтуються виключно на її власних припущеннях та домислах. Факт смерті заповідача внаслідок повішання не є належним та достовірним доказом відсутності його вільного волевиявлення в момент укладення заповіту, докази будь-якого психологічного тиску на померлого з боку відповідача відсутні. Заповіт складено 31 липня 2018 року, а смерть настала більше ніж через рік. Позивач останні роки проживала з ОСОБА_4 , відтак, ймовірність психологічного тиску існує саме з її боку. ОСОБА_4 не був на обліку ані в наркологічному, ані в психіатричному закладі охорони здоров`я, тому результативність посмертної судово-психіатричної експертизи нульова. Показання свідків, яких позивач має намір викликати до суду, не можуть слугувати основним доказом відсутності вільного волевиявлення заповідача в момент складення заповіту (т.1 а.с.59-63).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2021 року витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. копію Спадкової справи №11/2019 до майна померлого ОСОБА_4 (т.1 а.с.86).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 травня 2021 року витребувано з КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради інформацію про перебування ОСОБА_4 на обліку в КУ «Одеський обласний психоневрологічний диспансер» (нараз КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради) (т.1 а.с.98-99).

26 травня 2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. на виконання ухвали суду від 26 квітня 2021 року надано копію Спадкової справи №11/2019 до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.113-167).

18 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 подала клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи померлого ОСОБА_4 для встановлення чи усвідомлював він значення своїх дій та чи міг керувати ними на момент складання заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Похиленко Л.М. 31 липня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №1570 (т.1 а.с.181-184).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2021 року призначено посмертну судово-психіатричну експертизу ОСОБА_4 ; проведення експертизи доручено експертам КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (т.1 а.с.191-192).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2021 року провадження в справі зупинено на час проведення експертизи (т.1 а.с.193).

Експертизу не проведено, справу повернуто до суду без виконання (припинено роботу кабінету амбулаторних судово-психіатричних експертиз КНП «ООМЦПЗ» ООР») (т.1 а.с.198-199).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року провадження в справі поновлено (т.1 а.с.101).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2023 року проведення експертизи, призначеної ухвалою суду від 22 вересня 2021 року, доручено експертам філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» (т.1 а.с.217-218).

08 серпня 2023 року експертною установою надано рахунок на оплату витрат по проведенню експертизи (т.2 а.с.2).

Експертизу не проведено, справу повернуто до суду без виконання (не проведена оплата експертизи) (т.2 а.с.4).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2024 року поновлено провадження у справі (т.2 а.с.13).

17 вересня 2024 року позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи за відсутності (т.2 а.с.23).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено (т.2 а.с.29-40).

Висновок суду мотивовано недоведеністю вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.2 а.с.43-44).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у наступному. Заповіт підлягає визнанню недійсним на підставі статті 225 ЦК України за викладених у позові обставин, які підтримано.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_6 заперечила щодо змісту і вимог апеляційної скарги, обґрунтувавши недоведеністю вимог (т.2 а.с.63-64).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду без змін з огляду на наступне.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 63 років (т.1 а.с.116).

Спадкову справу №11/2019 до майна померлого ОСОБА_4 заведено 15 серпня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини, яка послалась на те, що померлий є її рідним дядьком, інших спадкоємців немає (т.1 а.с.114-120).

Відповідно до Інформаційної довідки станом на 15 серпня 2019 року зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) чинним є Заповіт ОСОБА_4 , посвідчений 31 липня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Похиленко Л.М., зареєстрований в реєстрі за №1570 (т.1 а.с.121-122).

Згідно наданого у Спадкову справу №11/2019 на запит приватного нотаріуса Саганович О.Ю. заповіту, Заповіт складений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Похиленко Л.М. 31 липня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за №1570. За Заповітом зроблено розпорядження про те, що все майно, яке на день його смерті буде йому належати, де б воно не було та з чого б воно не складалося, взагалі усе те, на що він за законом буде мати право, заповідано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт містить рукописне зазначення: «Заповіт прочитаний мною заповідачем вголос», містить підпис та рукописне зазначення « ОСОБА_4 ». У Заповіті вказано, «Я, ОСОБА_4 , перебуваючи про здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, без будь-якого до того примушення як фізичного так і морального, власноручно підписав цей заповіт, який відповідає моїй волі, об 11 годині 50 хвилин в приміщенні, яке знаходиться у АДРЕСА_3 , що є робочим місцем приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Похиленко Любові Миколаївни» (т.1 а.с.136, 137).

17 вересня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. зареєстровано у Спадковій справі №11/2019 заяву ОСОБА_2 про прийняття спадщини, підпис на заяві посвідчено 09 вересня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П., зареєстровано в реєстрі за №1302 (т.1 а.с.148, 149).

У Спадковій справі №11/2019 свідоцтва про право на спадщину не видані.

03 лютого 2020 року ОСОБА_1 як спадкоємець за законом подала позов до ОСОБА_2 як спадкоємця за заповітом про визнання на підставі статей 225, 1257 ЦК України недійсним складеного ОСОБА_4 заповіту від 31 липня 2018 року.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч.1 ст.1233 ЦК України).

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ч.1 ст.1234 ЦК України).

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч.2 ст.1257 ЦК України).

Заповіт є правочином.

Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені (ч.1 ст.225 ЦК України).

Згідно чинного законодавства та відповідної йому судової практики для визначення наявності стану, коли дієздатна фізична особа у момент вчинення нею правочину не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання правочину недійсним з цих підстав розв`язуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент вчинення правочину особа не розуміла значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , склав заповіт на користь родички ОСОБА_2 31 липня 2018 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 63 років.

Відомості про те, що ОСОБА_4 мав власних дітей, що на момент його смерті була дружина тощо відсутні (дані обставини між сторонами не є спірними).

Докази перебування ОСОБА_4 на обліку у психіатра, чи на будь-якому іншому обліку за станом здоров`я, рівно як докази хвороби відсутні.

Згідно Лікарського свідоцтва про смерть №2656 від 06 серпня 2019 року смерть ОСОБА_4 настала вдома за адресою: АДРЕСА_1 ; причина смерті: «Повішення, задушення на удавлення, намір невизначений» (т.1 а.с.8-9).

Судом призначено посмертну судову-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану ОСОБА_4 в момент складення спірного заповіту; експертизу не проведено, так як позивач ОСОБА_1 не здійснила оплату рахунку на проведення експертизи.

Позивач та відповідач є родичами між собою та щодо померлого спадкодавця.

Згідно визначеного статтею 81 ЦПК України обов`язку доказування і подання доказів кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності достатніми для висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вимог про недійсність спірного заповіту.

Доводи апеляційної скарги висновок суду не спростовують.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правові підстави для скасування рішення суду відсутні.

Справа в провадженні суду першої інстанції з лютого 2020 року, суду апеляційної інстанції з жовтня 2024 року; призначена ухвалою суду від 21 січня 2025 року до розгляду на 27 листопада 2025 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада»; учасники справи мали процесуальний час для обґрунтування позицій; учасники справи повідомлені у встановленому законом порядку; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 27 листопада 2025 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 23 лютого 2026 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова