Справа № 346/5545/25
Провадження № 22-ц/4808/343/26
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Баркова В. М.,

суддів: Василишин Л. В.,

Максюти І. О.,

секретар: Шемрай Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2025 року, в складі судді Васильковського В. В., ухвалене в м. Коломия Івано-Франківської області, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (надалі ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулася до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 10 вересня 2023 року між ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1270-2654. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки.

Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 18 000 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період 21 день; промо-ставка 1,50%; знижена % ставка 2,50 % в день; стандартна % ставка 3,00 % в день.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору. Проте, всупереч умовам договору незважаючи на повідомлення, відповідачка не повістю виконала свої зобов`язання та допустила заборгованість.

Станом на 19 вересня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 188 600,15 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 19 905,10 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 168 695,05 грн.

Разом з тим позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 12 600,15 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 176 000 грн.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1270-2654 від 10 вересня 2023 року у розмірі 176 000 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 19 905,10 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 156 094, 90 грн.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», заборгованість за кредитним договором № 1270-2654 від 10 вересня 2023 року, в розмірі 49 905,10 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

В задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції частково стягнувши проценти за кредитним договором дійшов хибного висновку що такі відсотки є несправедливими в розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Так, зазначає, що позивачем нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснювалося відповідно до умов договору, які були погоджені сторонами, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Також зауважує, що ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом 14 днів з моменту укладення договору. Проте, ОСОБА_1 таким правом не скористалася та продовжила користуватися кредитом на погоджених між сторонами умовах.

До того ж зазначає, що норма закону, зокрема п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» має застосовуватись до вимог про нарахування пені, а не до всіх умов договору. Однак проценти за користування кредитом визначених ст. 1048, 1054, 1056 ЦК України не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

У зв`язку з наведеним, зазначає що жодних штрафних санкцій в тому числі неустойку відповідачці за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором не нараховувалось, а нарахування відсотків відбулось у відповідності до умов договору, що погоджені між сторонами, а тому судом першої інстанції помилково застосовано ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» до умов вищезгаданого кредитногодоговору.

Відзив на апеляційну скаргу не подано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, погодився із заявленим позивачем розміром заборгованості за кредитом. Водночас, відмовляючи у стягненні заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 156 094,90 грн, суд виходив із того, що такий розмір є непропорційно високим та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику, а відтак, виснував про необхідність зменшення розміру заборгованості в цій частині до 30 000 грн.

З цим висновком колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2023 року між ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1270-2654 (а.с. 18-30), що підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту (а.с. 46-49), та копією Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1270-2654 (а.с. 50-51).

Згідно з умовами кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах:

- сума кредиту 18 000, 00 грн;

- строк кредитування - 300 днів;

- базовий період - 21 днів;

- промо-ставка 1,50 % в день;

- знижена % ставка 2,50 % в день;

- стандартна % ставка 3,00 % в день.

За умовами договору № 1270-2654 від 10 вересня 2023 року, зокрема п.2.2, кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування Кредитом у порядку, передбаченому цим Договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору загальний розмір кредиту, становить 18 000, 00 грн. Дата надання/видачі кредиту 10 вересня 2023 року (п. 4.2 Договору).

Базовий період складає 21 календарних днів (п.4. 8 Договору).

Строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 05 липня 2024 року. Строк дії договору є рівним строку кредитування. (п. 4.12 Договору).

Відповідно до п. 4.10. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми Кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3.00% за кожен день користування кредитом.

Згідно з п. 4.13 Договору реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 572 465 %.

Орієнтовна вартість кредиту на дату укладення цього договору (за весь строк кредитування) складає 180 000 грн та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом (п. 4. 14 Договору) (а.с. 18-30).

Також, судом встановлено, що Додатковою угодою № 1 від 16 вересня 2023 року до Договору про відкриття кредитної лінії № 1270-2654 від 10 вересня 2023 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 11 100 грн. (а.с. 54-55), що підтверджується копією Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (а.с. 56-57).

Крім цього, судом встановлено, що Додатковою угодою № 2 від 17 вересня 2023 року до Договору про відкриття кредитної лінії № 1270-2654 від 10 вересня 2023 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 10 300 грн. (а.с. 59-60), що підтверджується копією Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (а.с. 61-62).

Відповідно до копії квитанції № , 17 вересня 2023 року ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснило успішний грошовий переказ на банківський рахунок ОСОБА_1 , у розмірі 10 300 грн. (а.с. 52).

Згідно з копією Довідки про перерахування суми кредиту № 1270-2654 від 10 вересня 2023 року, ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», 10 вересня 2023 року, здійснило грошовий переказ на банківський рахунок ОСОБА_1 , номер банківської карти: НОМЕР_1 , за допомогою платіжної системи LiqPay, у сумі 18 000 грн., 16 вересня 2023 року, в сумі 11 100 грн.; 17 вересня 2023 року, в сумі 10 300 грн. (а.с. 63).

Відповідно до копії Розрахунку заборгованості за договором № 1270-2654 від 10 вересня 2023 року, станом на 19 вересня 2025 року, загальна сума заборгованості за вказаним договором, становить 188 600, 15 грн, яка складається з: 19 905,10 грн заборгованість за основною сумою боргу; 168 695, 05 грн заборгованість за відсотками (а.с. 64-81).

За правилом ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Ст. 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами факт укладення 10 вересня 2023 року між ними кредитного договору в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка факт отримання кредитних коштів не спростувала, а тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19 905,10 грн суд уважав обґрунтованими. Водночас визначений позивачем у кредитному договорі розмір процентів, на думку суду, є несправедливим, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків, а тому суд виснував про необхідність стягнення із відповідачки на користь ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 30 000 грн.

В обґрунтування рішення суд послався на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Проте колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та уважає помилковим посилання на вказану позицію Великої Палати Верховного Суду.

Так, у пункті 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

У пункті 5 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів» вказано, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Отже, наведене передбачає право суду зменшити розмір заборгованості за тими процентами, які нараховуються як міра відповідальності за неналежне виконання позичальником обов`язку щодо своєчасного повернення отриманих у кредит грошових коштів.

Однак у спірному випадку позивач вимогу про стягнення процентів, що нараховуються за прострочення виконання грошових зобов`язань не заявляв, а лише просив, окрім тіла кредиту, стягнути проценти за правомірне користування кредитними коштами, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що суд не вправі був зменшувати їх розмір.

Розмір процентів за користування кредитними коштами був визначений сторонами договору за їх взаємною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України, при цьому волевиявлення сторін на укладення та підписання договору було усвідомленим і добровільним. Відповідач, укладаючи кредитний договір, мав можливість самостійно обрати фінансову установу для отримання кредиту, оцінити запропоновані умови кредитування та зважити на можливість їх виконання з огляду на своє фінансове становище. Крім того, згідно з умовами договору, він мав право відмовитися від договору протягом 14 днів з дня його укладення без пояснення причин, у тому числі після отримання грошових коштів (п. 6.9. договору), однак таким правом не скористався.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що у справі, яка переглядається, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із розрахованим позивачем розміром заборгованості за відсотками, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 , на користь ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» з огляду на таке.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства.Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.

Договір про відкриття кредитної лінії № 1270-2654 від 10 вересня 2023 року укладений строком 300 днів до 05 липня 2024 року. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто даний кредитний договір діяв після набрання чинності цим Законом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що до даних правовідносин застосовується зазначений вище закон.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що загальний розмір заборгованості за процентами становить 168 695,05 грн. Однак,позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 12 600,15 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 176 000 грн, з яких проценти за користування кредитом становлять 156 094,90 грн.

Проценти у період з 10 вересня 2023 року по 30 вересня 2023 року нараховані відповідачці за промоставкою 1,50 % у відповідності до п. 10.1. кредитного договору.

12 вересня 2023 року відповідачкою було внесено платіж у розмірі 10 000 грн, внаслідок чого сума заборгованості за тілом кредиту зменшилася до 8 810 грн.

Додатковою угодою № 1 від 16 вересня 2023 року до Договору про відкриття кредитної лінії № 1270-2654 від 10 вересня 2023 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 11 100 грн. Таким чином, сума заборгованості за тілом кредиту збільшилась з 8 810 грн до 19 910 грн.

16 вересня 2023 року відповідачкою було внесено платіж у розмірі 11 100 грн, внаслідок чого заборгованість за тілом кредиту зменшилася до 9 605,10 грн.

Додатковою угодою № 2 від 17 вересня 2023 року до Договору про відкриття кредитної лінії № 1270-2654 від 10 вересня 2023 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 10 300 грн. Таким чином, заборгованість за тілом кредиту збільшилась з 9 605,10 грн до 19 905,10 грн.

У зв`язку з подальшою несплатою коштів за кредитним договором, станом на 30 вересня 2023 року (останній день нарахування процентів за промо-ставкою 1,50%) сума заборгованості складала 24 085,22, з яких: 19 905,10 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 4 180,12 грн сума заборгованості за процентами.

У подальшому, починаючи з 01 жовтня 2023 року по 21 жовтня 2023 року заборгованість за відсотками нараховувалась за зниженою процентною ставкою 2,50 % у відповідності до п. 10.1 кредитного договору. Проте, у зв`язку з несплатою погоджених процентів, позивач у період з 22 жовтня 2023 року по 23 грудня 2023 року нараховував відповідачці проценти за стандартною процентною ставкою 3,00 %, що не порушує норм вищенавеного закону та становить 48 070,80 грн (19 905,10 грн * 2,50% *21) + (19 905,10 грн * 3,00 % *63).

Однак, подальший розрахунок відсотків за користування кредитом ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснювався за процентною ставкою 3%, тобто у більшому розмірі ніж встановлено Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону «Про споживче кредитування».

Тобто за період з 24 грудня 2023 року по 05 липня 2024 року (день закінчення строку договору) проценти за користування кредитом повинні були нараховуватися за ставкою 2,50%, а їх розмір повинен був становити 97 037,36 грн (19 905,10 грн *2,5% * 195 днів).

Відтак, загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах строку кредитування за який позивач просив стягнути прострочену заборгованість становить 149 288, 28 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами скарги про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1270-2654 від 10 вересня 2023 року, однак приходить висновку про те, що розмір заборгованості за процентами становить 149 288, 28 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції наведеного не врахував та у зв`язку з цим дійшов помилкового висновку щодо можливості зменшення розміру нарахованих відсотків, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задоволити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1270-2654 від 10 вересня 2023 року у розмірі 169 193, 38 грн, з яких: 19 905, 10 грн простроченої заборгованості за кредитом та 149 288, 28 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами.

В силу вимог частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За звернення до суду із позовом ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» сплатило 2 422,40 грн судового збору (а.с. 15), та за подання апеляційної скарги 3 633,60 грн судового збору (а.с. 144).

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, рішення суду першої інстанцій скасовано й ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, а сума задоволених позовних вимог складає 96,13 % від позовних вимог, сплачений ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір за подання позовної заяви підлягає стягненню з ОСОБА_1 у розмірі 2 328 грн 65 коп. (2 422 грн. 40 коп. * 96,13 %), судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 492 грн. 97 коп. (3 633 грн. 60 коп. * 96,13 %).

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2025 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1270-2654 від 10 вересня 2023 року в розмірі 169 193 грн (сто шістдесят дев`ять тисяч сто дев`яносто три) 38 коп., з яких: 19 905 грн (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ять) 10 коп., сума заборгованості за тілом кредиту; 149 288 грн (сто сорок дев`ять тисяч двісті вісімдесят вісім) 28 коп., сума заборгованості за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір сплачений останнім за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 5 821 грн (п`ять тисяч вісімсот двадцять один) 62 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2026 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта