Справа № 932/2981/24
Провадження № 2/202/227/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді - Бєльченко Л.А., за участі секретаря судового засідання Щербини В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Міські активи» Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Лагуна 2013», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркет груп», Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя», про визнання недійсним рішення Дніпропетровської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року, через систему «Електронний суд», представник позивача, адвокат Шульга В.С., в інтересах ОСОБА_1 звернулася з позовом до Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Лагуна 2013», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркетгруп», Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя», про визнання недійсним рішення Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 року в частині передачі нежитлових приміщень на баланс КП «Бюро майнових прав та діяльності з нерухомістю» до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2024 дану справу передано за підсудністю до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2024 визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді від 25.06.2024 позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 25.06.2025 замінено порядок розгляду справи зі спрощеного позовного провадження на розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 23.07.2025 року прийнято заяву представника позивача, подану в інтересах ОСОБА_1 , про зміну підстав позову.

В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення №114б, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В березні 2011 року Дніпропетровською міської радою було прийнято рішення про передачу майна ОЖКП «Лівобережний» на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю».

Представником позивача зазначено, що передача майна ОЖКП «Лівобережний» на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» наразі призводить до порушення майнових прав ОСОБА_1 на вказане нежитлове приміщення, оскільки дане майно витребовується із його законного володіння у іншій судовій справі.

Зазначено, що 18.08.2003 року головою Дніпропетровської обласної ради було видано розпорядження №159-р, яке затверджене Рішенням Дніпропетровської обласної ради від 23 жовтня 2003 року, про передачу у власність територіальної громади м.Дніпропетровська цілісного майнового комплексу ОЖКП «Лівобережний».

02 березня 2011 року Дніпропетровською міською радою було прийнято Рішення №16/9 про реорганізацію комунальних підприємств та про передачу нежилих приміщень на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю».

Проте, дане рішення щодо спірного майна не було виконане, оскільки акти приймання-передачі об`єктів нерухомого майна відсутні, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі КЖЕП «Лівобережжя».

15.06.2011 Дніпропетровською міською радою було прийнято рішення №45/12, яким вирішено припинити юридичну особу Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради, шляхом ліквідації.

Відповідно до ч.4 ст. 105 та ч.1 ст.111 ЦК України, складено проміжний ліквідаційний баланс КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради та затверджено його Дніпропетровською міською радою рішенням №41/22 від 28.03.2012. Відповідно до затвердженого рішення ліквідаційного балансу, КЖЕП «Лівобережжя» є недостатньо для задоволення вимог кредиторів. При чому, активи боржника в ліквідаційному балансі зазначені із врахуванням всього майна, яке знаходилось на балансі підприємства на той момент, в тому числі спірного майна.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2012 року, у справі №38/5005/6636/2012, КЖЕП «Лівобережжя» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. В межах ліквідаційної процедури проведено торги.

27 червня 2013 між КЖЕП «Лівобережжя» та ТОВ «Маркетгруп», на підставі протоколу №61 проведення біржових торгів, укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №114а на АДРЕСА_1 , загальною площею 265,4 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В., реєстровий номер 1022, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

25 жовтня 2013 вказане нерухоме майно було придбане ТОВ «Лагуна-2013» у ТОВ «Маркетгруп» на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу.

07 липня 2014 зазначене нерухоме майно було продане ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Михайлець К.О., реєстровий запис №1406.

Надалі приміщення було поділено на три частини, згідно з висновком № 27 від 15.12.2016, щодо технічної можливості поділу нежитлового приміщення та технічних паспортів, та 25 травня 2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В. на цій підставі було зареєстровано право власності ОСОБА_4 на три окремих приміщення: нежитлове приміщення №114б на АДРЕСА_1 , загальною площею 37,2 к.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); нежитлове приміщення №114в на АДРЕСА_1 , загальною площею 203,1 к.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна101); нежитлове приміщення № НОМЕР_1 на АДРЕСА_1 , загальною площею 52,6 к.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101).

01 червня 2018 нежитлове приміщення №114б, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , було продано ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В., реєстровий номер 1343.

02 листопада 2018 позивач ОСОБА_1 придбав вказане майно у ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., реєстровий запис №5037.

Оскільки спірне майно вибуло із комунальної власності на публічних торгах, санкціонованих Господарським судом при ліквідації підприємства, а у подальшому неодноразово продавалося за договорами купівлі-продажу, які оформлювались у встановленому діючим законодавством порядку, позивач є законним власником вказаного майна.

Але наразі існує реальна загроза того, що майно, яке належить ОСОБА_1 на законних підставах, буде витребувано з його законного володіння на користь територіальної громади, оскільки в провадженні Індустріального районного суду міста Дніпра знаходиться цивільна справа №202/2872/17 за позовною заявою заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави, в особі Дніпровської міської ради, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАГУНА-2013», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркетгруп», Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя», про витребування майна, в тому числі спірного нежитлового приміщення №114б, по АДРЕСА_1 .

Підсумовючи, представником позивача зазначено, що вказане нерухоме майно обліковувалося на балансі ОЖКП «Лівобережний». В березні 2011 року Дніпропетровською міською радою було прийнято спірне рішення про реорганізацію комунальних підприємств та про передачу нежилих приміщень на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». А вже в червні 2011 року відповідачем прийнято рішення про припинення юридичної особи - Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради, шляхом ліквідації. Тобто рішення про передачу майна було прийнято за три місяці до прийняття рішення про припинення юридичної особи, на балансі якої перебувало дане майно. А отже, на думку позивача, спірне рішення в частині передачі майна на баланс іншого підприємства прийняте з метою приховання майна від кредиторів.

Вважає, що Рішення Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02 березня 2011 року про реорганізацію комунальних підприємств та про передачу нежилих приміщень на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» в частині передачі нежилих приміщень є фраудаторним правочином, тому вказаний правочин в частині передачі майна підлягає визнанню недійсним.

Представник відповідача Дніпровської міської ради позов не визнала. Не заперечуючи обставини набуття ОСОБА_1 права власності на вказаний об`єкт нерухомості, представником відповідача зазначено, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016, по справі 38/5005/6636/2012, визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради, арбітражного керуючого Барановського О.В., щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухомого майна, зокрема нежитлового приміщення АДРЕСА_2 ; визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради, арбітражного керуючого Барановського О.В., щодо продажу з відкритих біржових торгів, зокрема, вказаного нерухомого майна; визнано недійсним результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу нерухомого майна, зокрема, вказаного нежитлового приміщення, оформлених протоколом №61 від 27.12.2012; визнано недійсним договір купівлі-продажу №1022 від 27.12.2013, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В., укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим Саричевою Н.В. та ТОВ «Маркетгруп», з відлучення нежитлового приміщення №114а в будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 265,4 кв.м. Ухвала суду набрала законної сили 14.12.2016 року.

Вказує, що позивач придбав нерухоме майно за договором купівлі-продажу 02.11.2018, тобто вже після того, як було визнано результати біржових торгів та договір купівлі-продажу №1022 від 27.06.2012 недійсними.

Крім того, зазначає, що рішення Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 року «Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпровської міської ради» прийнято в межах повноважень, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і Конституції України. Позивач у справі не був учасником організаційно-господарських відносин між Дніпровською міською радою та КЖЕП «Лівобережжя», тому його права порушено не було.

У зв`язку з викладеним, представник відповідача просила відмовити у задоволені позову.

Представник відповідача Комунального підприємства «Міські активи» Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представники третіх осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Лагуна 2013», Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркетгруп», Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи неодноразово повідомлялися.

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 02.03.2011 Дніпропетровською міською радою було прийнято Рішення № 16/9 «Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради», котрим передано на баланс Комунальному підприємству «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради нежилі приміщення в жилих будинках, призначених для торгівельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, в тому числі, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.130-141 т.1).

На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.11.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солощенко Ю.В., позивач ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення загальною площею 37,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.9 т.1).

В провадженні Індустріального районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа №202/2872/2017 за позовом прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про витребування, в тому числі, від ОСОБА_1 вищевказаного нежитлового приміщення (а.с. 11,145-152 т.1).

Вказаний позов обґрунтований тим, що Рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011 року об`єкти нерухомого майна з балансу комунально-експлуатаційних підприємств, зокрема, КЖЕП «Лівобережжя», передано на баланс Комунальному підприємству «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». Разом з тим, 06.08.2012 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі №38/5005/Є6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя». На час відкриття провадження у справі про банкрутство Рішення Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011 року в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі КЖЕП «Лівобережжя» за відсутності правових підстав.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012, у справі №38/5005/6636/2012, КЖЕП «Лівобережжя» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вищевказаної постанови арбітражним керуючим вказане нежитлове приміщення було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу нежитлового приміщення №114а по АДРЕСА_1 , загальною площею 265,4 кв.м.; переможцем торгів визначено ТОВ «Маркетгруп».

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016, у справі №38/5005/6636/2012, визнано неправомірними дії ліквідатора щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об`єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу на відкритих торгах та визнано недійсними договори купівлі-продажу, укладені на їх підставі, в тому числі і вищевказане нежитлове приміщення.

Позивач вважає Рішення Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02 березня 2011 року «Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради» фраудаторним правочином; вважає, що існує загроза того, що майно, що йому належить, за адресою: АДРЕСА_3 , буде витребувано із його законного володіння на користь територіальної громади міста.

Згідно з частиною першою ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої ст.13 цього Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до частини третьої ст.12, частини першої ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч.2 ст.77 ЦПК).

Положенням частини першої ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені статтею 203 ЦК України.

Положенням ст. 215 ЦК України визначені підстави недійсності правочину.

Цивільне законодавство України не містить визначення поняття фраудаторний правочин.

Верховний Суд у постанові від 06.10.2022 року, у справі №904/624/19, висловився відносно критеріїв (ознак), за якими правочин може бути кваліфікований, як фраудаторний, зазначивши наступне.

Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог. Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути:

- момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, упродовж 3-х років до порушення провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі);

- контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи);

- щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.

Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі №908/794/19 (905/1646/17), від 28.07.2022 у справі №902/1023/19 (902/1243/20)).

До фраудаторного правочину як зловживання правом, намір заподіяти зло є неодмінним і єдиним визначальним критерієм зловживання правом.

Рішення Дніпропетровської міської ради, що оскаржується позивачем, є актом ненормативного характеру, а не правочином.

Рішення місцевої ради ухвалюється компетентним органом і має на меті вирішення конкретних питань управління територіальною громадою. Тоді як фраудаторний правочин укладається боржником на шкоду кредитору.

Зазначене дає суду підстави вважати, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання недійсним Рішення Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02 березня 2011 року «Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради» у зв`язку з його фраудаторністю, є безпідставними, оскільки оскаржуване рішення не є угодою в розумінні положень ст. 202 ЦК України, а є актом ненормативної дії, направленим на вирішення конкретних питань, віднесених до відома територіальної громади.

Окрім того, суд вважає, що позивачем не доведено, в чому полягає порушення його прав з боку відповідача - Дніпровської міської ради в результаті прийняття оскаржуваного ОСОБА_1 рішення.

Посилання позивача на те, що в провадженні Індустріального районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави, в особі Дніпровської міської ради, про витребування, в тому числі, від ОСОБА_1 нежитлового приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Тверська, 19, приміщення №114б, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки само по собі звернення з позовом до суду, не свідчить про порушення прав особи, яка є відповідачем у справі.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 3,4,5,10,12,13,81,89, 259-263, 265,268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) у позові до Дніпровської міської ради (, адреса: 49000, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.75), Комунального підприємства «Міські активи» Дніпровської міської ради (; адреса: 49000, м.Дніпро, вул.Мечникова, 6), треті особи: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адрсеа реєстрації: АДРЕСА_6 ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Лагуна 2013» (; адреса: 88018, Закарпатська обл., м.Ужгород, вул. Капушанська, буд.50/2), Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркет груп» (; адреса: 01103, м. Київ, вул.Кіквідзе, буд.37-Б) Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» (, адреса: 49023, м.Дніпро, пр.Мануйлівський, буд.13), про визнання недійсним рішення Дніпропетровської міської ради від 02.03.2011 № 16/9.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя Л.А. Бєльченко