Номер провадження 2/725/4094/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2026 року м. Чернівці

Чернівецький районний суд м. Чернівців в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Попової Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року позивач через свого представника у системі «Електронний суд» звернувся до суду вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на наступні обставини.

Так 15.01.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір № 15.01.2025-100001170 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 15000 грн. строком на 140 днів. Позичальником під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію та підписано договір за допомогою одноразового електронного ідентифікатора.

Умовами договору було передбачено наступне: строк на який надається кредит - 140 днів, дата повернення - 03.06.2025 року, пролонгація не передбачена, фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Також, умовами договору було передбачено сплату неустойки, а також комісію за в сумі 2250 грн.

Відповідно до вказаного договору та квитанції про перерахунок коштів позивачем надано позичальнику кредит у визначеному розмірі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість у розмірі 40719,02 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 15000 грн., процентах - 18900 грн., неустойка за кожен день невиконання чи неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 5700 грн.

Зазначав, що при розрахунку заборгованості було враховано часткову сплату відповідачем заборгованості на загальну суму 5030,98 грн.

На підставі вище викладеного, посилаючись на умови договору та норми матеріального права, просив стягнути з відповідача на користь позивача вище вказану заборгованість в сумі 40719,02 грн. та судові витрати.

В судове засідання представник позивач не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення у справі.

Справа слухалась у відсутності відповідачки, яка в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила. В її інтересах діяла представник, адвокат Дронь О.І., яка звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі, при цьому просила врахувати, що 09.02.2025 року відповідач здійснила часткове погашення боргу, а тому вважає, що сума заборгованості по відсотках підлягає зменшенню на 4200 грн., оскільки комісія з суми погашення склала 830 грн. то пред`явлена до стягнення сума комісії в розмірі 1119,02 грн. за надання послуг також підлягає зменшенню на суму 830 грн.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Так, судом встановлено, що 15.01.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір № 15.01.2025-100001170 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів в сумі 15000 грн. на платіжну картку відповідача 4441-11XX-XXXX-6891 строком на 140 днів зі сплатою відсотків у розмірі визначеному умовами договору.

Вказані договори укладені у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

До матеріалів справи долучено довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №154-0710 від 07.10.2025 року на підтвердження факту перерахунку кредитних коштів за вище вказаним договором (а/с 12).

У відповідності до вимог ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини.

Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що відповідач зобов`язувався у встановлені строки повернути суму кредиту та сплатити проценти за його користування відповідно до встановленого договором розміру.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як вбачається з довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», заборгованість складає основний борг в сумі 15000 грн, проценти за період з 15.01.2025 року по 03.06.2025 року в сумі 18900 грн, комісія в сумі 1119,02 грн. та 5700 грн. неустойка, а всього 40719,02 грн. (а/с 13).

Так, відповідачем не надано виписки з особового рахунку за картковим рахунком НОМЕР_1 та ОСОБА_1 правильність здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» розрахунку невиконаного зобов`язння з повернення кредиту та сплати відсотків не спростована, при цьому у тексті позлвної заяви позивач визнає факт часткового погашення нею заборгованості в сумі 5030,98 грн. та вказує на врахування вказаної суми при розрахунку борг для звернення з позовом до суду, такі доводи позивача не спростовані належними та допустимими доказами.

Слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачкою обов`язку за договором кредиту з повернення кредиту в сумі 15000 грн, сплати відсотків в сумі 18900 грн., комісії та неустойки.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вище вказана заборгованість.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесенні останнім судові витрати, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, та матеріали справи не містять доказів наявності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 536, 549, 550, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за , МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) заборгованість за Кредитним договором № 15.01.2025-100001170 у розмірі 40719,02 грн. (сорок тис. сімсот дев`ятнадцять грн. 02 коп.), а також судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Федіна А. В.