УХВАЛА

26 лютого 2026 року м. Кропивницький

справа № 405/8464/24

провадження № 22-ц/4809/815/26

Суддя Кропивницького апеляційного суду Дьомич Л. М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 03 лютого 2026 року у справі за позовом Виконавчого комітету Кропивницької міської ради як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю трутіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Органу опіки та піклування Іллінівської сільської ради Краматорського району Донецької області, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Подільського районного суду міста Кропивницького від 03 лютого 2026 року позов Виконавчого комітету Кропивницької міської ради як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 задоволено; ухвалено відібрати малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батьків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення їх батьківських прав; дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передано на опікування органу опіки та піклування Кропивницької міської ради; стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.12.2024 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь тих осіб або установ, яким буде передана дитина; стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.12.2024 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь тих осіб або установ, яким буде передана дитина; здійснено розподіл судових витрат.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Подана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху також за наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону за подання юридичною особою до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пп. 2 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до суду юридичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 Закону).

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем у даній справі пред`явлено 2 майнові вимоги та 1 вимогу немайнового характеру (про відібрання дитини) разом з похідною вимогою (про передання дитини на опікування), за яку судовий збір не сплачується.

Враховуючи наведене, а також ціну позову за вимогами майнового характеру та розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений станом на 01 січня 2024 року, за подання позову у даній справі підлягав сплаті судовий збір у сумі 6056,00 грн: 3028,00 грн х 2 = 6056,00 грн.

У пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону визначено, що ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду фізичною особою складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 8 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у даній справі, яке оскаржується повністю, скаржниця мала сплатити судовий збір у сумі 9084,00 грн: 6056,00 грн х 150%= 9084,00 грн.

Однак, доказів сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі скаржницею до апеляційного суду не надано.

Разом з тим, у апеляційній скарзі скаржницею заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Вирішуючи заявлене скаржницею клопотання, апеляційний суд виходить із наступного.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, п. 59).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до ст. 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру або звільнення від сплати судового збору встановлено у ст. 8 Закону.

Так, відповідно до ч.ч. 1 ст. 8 Закону, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або

2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або

4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Однак, в обґрунтування клопотання скаржницею жодної із наведених підстав не зазначено та не надано відповідних доказів наявності визначеної Законом підстави для відстрочення сплати судового збору.

За викладеного, наразі у апеляційного суду відсутні підстави для задоволення заявленого скаржницею клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 03 лютого 2026 року, - залишити без руху.

Запропонувати скаржниці у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали надати до апеляційного суду:

- обґрунтоване клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а також докази на підтвердження відповідних доводів

або

- докази сплати судового збору у розмірі 9084,00 грн за реквізитами, розміщеними на офіційному сайті Кропивницького апеляційного суду.

У разі невиконання у встановлений апеляційним судом строк вимог щодо усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржниці.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л. М. Дьомич