УХВАЛА

25 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 635/5376/25

провадження № 61-2234ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 11 вересня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 29 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Харківського районного суду Харківської області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до держави Україна в особі Харківського районного суду Харківської області, в якому просив стягнути на його користь заподіяну моральну шкоду у розмірі 1 грн за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, завдану суддею Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_2 за застосування до нього приниження гідності.

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до держави Україна в особі Харківського районного суду Харківської області, в якому просив стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 1 грн за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, завдану суддею Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_3 , за застосування до нього приниження гідності шляхом вказання мотивів при прийнятті рішення щодо розгляду його заяви від 17 квітня 2025 року про відвід.

Харківський районний суд Харківської області ухвалою від 14 липня 2025 року цивільну справу № 635/5376/25 направив до Харківського апеляційного суду для визначення підсудності у порядку, передбаченому частиною 6

статті 31 ЦПК України.

Харківський апеляційний суд ухвалою від 17 липня 2025 року визначив підсудність цивільної справи № 635/5376/25 - Люботинському міському суду Харківської області.

Люботинський міський суд Харківської області ухвалою від 11 вересня

2025 року провадження у справі № 653/5376/25, в якій об`єднані в одне провадження позовна заява від 11 липня 2025 року ОСОБА_1 до держави Україна в особі Харківського районного суду Харківської області про відшкодування моральної шкоди та позовна заява від 28 липня 2025 року ОСОБА_1 до держави Україна в особі Харківського районного суду Харківської області про відшкодування моральної шкоди закрив на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Харківський апеляційний суд постановою від 29 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 11 вересня 2025 року залишив без змін.

У жовтні 2025 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 11 вересня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 29 січня 2026 року.

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення чи відмови

у відкритті касаційного провадження немає.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

У частині восьмій статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на порушення судами норм процесуального права.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Люботинського міського суду Харківської області цивільну справу № 635/5376/25 за позовами ОСОБА_1 до держави Україна в особі Харківського районного суду Харківської області про відшкодування моральної шкоди.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк