Справа № 591/2429/25
Номер провадження 22-ц/816/1454/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Замченко А.О. (суддя-доповідач),

суддів Собини О.І., Петен Я.Л.,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

у присутності позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 листопада 2025 року в складі судді Ніколаєнко О.О., ухваленого в м. Суми (повний текст виготовлено 24 листопада 2025 року)

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

10.03.2025 ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з позовом, який мотивувала тим, що рішенням суду з відповідача на її користь стягнуто аліменти в розмірі 2/5 частин заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_3 і сина ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка досягла повноліття, у зв`язку з чим з ОСОБА_1 стягуються аліменти в розмірі 1/5 частини заробітку. Посилаючись на те, що її матеріальний стан погіршився, а відповідача навпаки покращився, просила збільшити розмір аліментів до частини з усіх доходів останнього, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання сина ОСОБА_4 .

28.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із зустрічним позовом, який мотивував тим, що він сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/5 частини заробітку та на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини заробітку. Також на його утриманні перебуває син ОСОБА_6 , який страждає на хронічне захворювання сечовидільної системи, у зв`язку з чим протягом двох років лікувався в м. Варшава. Посилаючись на те, що він втратив стабільний дохід, його матеріальний стан істотно погіршився, просив постановити рішення, яким зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 до 1/6 частини його заробітку.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24.11.2025 у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, на те, що рішення ухвалено без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду та задовольнити його позовні вимоги.

При цьому зауважує, що суд першої інстанції не врахував, що зміна матеріального або сімейного стану, або зміна стану здоров`я платника аліментів є самостійною та достатньою підставою для перегляду розміру аліментів. Також зазначає, що суд невірно врахував можливий дохід його дружини, оскільки дітей повинні утримувати батьки, а не треті особи, та що Громадська спілка автошкіл Сумського регіону є неприбутковою організацією. Крім цього, звертає увагу, що районний суд не взяв до уваги доходи позивачки за первісним позовом, які в 4,7 разів перевищують його доходи. Крім цього, зауважив, що суд першої інстанції залишив без розгляду його зауваження на протокол судового засідання.

Рішення суду в частині відмови задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів не оскаржується, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Учасники справи правом подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористалися.

Третя особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав, позивачки ОСОБА_1 , яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, третьої особи ОСОБА_1 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 21.11.1998 по 02.09.2011 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 1 а. с. 10, 11, 12, 14, 70).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14.03.2011 визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з матір`ю ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі частини з усіх його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку кожного місяця на утримання дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 12.11.2010.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 20.04.2011 рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14.03.2011 змінено, зазначивши в тексті рішення 2/5 частини замість частини (том 1 а. с. 12 13).

ОСОБА_7 відвідує онлайн школу, за що особисто ОСОБА_2 було сплачено в 2024 році 35550 грн, у 2025 році 17839 грн (том 1 а. с. 17, 226 227).

З листа Зарічного відділу ДВС у м. Суми від 11.02.2025 вбачається, що станом на 03.02.2019 при досягненні повноліття доньки ОСОБА_3 заборгованість по аліментам відсутня. У зв`язку з тим, що боржник звільнений з підприємства, стягнення в нього проводяться як не для працюючого, виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. Заборгованість по аліментам відсутня (том 1 а. с. 31).

З цього ж листа також вбачається, що 02.08.2024 та 02.02.2024 ОСОБА_1 продав відповідно свою частку ТОВ «Регіональна автошкола «Лідер» і Сумська автошкола «Лідер» ОСОБА_9 за 5000 грн, у зв`язку з чим ОСОБА_2 були перераховані аліменти в розмірі 1500 грн (том 1 а. с. 31).

Станом на 01.02.2025 заборгованість зі сплати аліментів у відповідача відсутня (том 1 а. с. 35 37).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_10 , батьками якої в свідоцтві про народження записані ОСОБА_1 , ОСОБА_1 (том 1 а. с. 68).

02.07.2019 Ковпаківським районним судом м. Суми видано виконавчий лист №592/6372/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/6 частини, у зв`язку з чим 25.09.2019 старшим державним виконавцем Ковпаківського відділу ДВС м. Суми ухвалено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (том 1 а. с. 75).

07.07.2018 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 , у зв`язку з чим останній присвоєно прізвище ОСОБА_12 (том 1 а. с. 67).

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_13 , батьками якого в свідоцтві про народження записані ОСОБА_1 , ОСОБА_1 (том 1 а. с. 69).

21.10.2022 ОСОБА_13 встановлено діагноз: розлад сечовидільної системи неуточнений та рекомендований періодичний нефрологічний огляд (том 1 а. с. 72, 73).

З листа Зарічного відділу ДВС у м. Суми від 20.12.2024 вбачається, що 31.07.2024 ОСОБА_1 звільнений з підприємства, але отримує орендну плату за земельну ділянку. У зв`язку з досягненням дочкою ОСОБА_3 повноліття з 03.02.2019 аліменти нараховуються на сина ОСОБА_4 в розмірі 1/5 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (том 1 а. с. 111 112).

З інформації, яка міститься в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи від 20.08.2025, вбачається, що до липня 2024 року ОСОБА_1 отримував заробітну плату в ТОВ «Сумська автошкола «Лідер» і ТОВ «Регіональна автошкола «Лідер». Крім того, останній отримує орендну плату за надання земельної ділянки сільськогосподарського призначення в оренду (том 1 а. с. 207 209).

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи (першої та другої групи) за 2024 рік ОСОБА_2 було нараховано 479616 грн доходу (том 1 а. с. 210 211).

З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що 31.07.2024 він був звільнений з посади директора автошколи «Лідер» на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін (том 2 а. с. 19).

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що останній не надав доказів погіршення свого матеріального становища, здоров`я чи покращення матеріального становища отримувача аліментів, а народження дітей в інших шлюбах без доведення факту погіршення майнового становища не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки не буде спрямоване на належне забезпечення дитини від першого шлюбу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач за зустрічним позовом посилався на те, що з нього стягувалися аліменти на двох спільних з ОСОБА_2 дітей, які він сплачував у розмірі 2/5 частин його заробітку, водночас старша дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла повноліття, у зв`язку з чим на неповнолітнього сина ОСОБА_4 з нього стягуються аліменти в розмірі 1/5 частини його заробітку, які, на переконання ОСОБА_1 , підлягають зменшенню.

Підставами для зменшення розміру аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_7 позивач за зустрічним позовом заначив народження в нього в іншому шлюбі сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , те, що з нього стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/6 частини його заробітку, погіршення майнового стану з часу первісного стягнення аліментів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У частині 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів один з батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Під час розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів суд може змінити розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Подібні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 09.09.2021 у справі №554/3355/20, від 14.12.2022 у справі №727/1599/22, від 30.03.2023 у справі №509/5304/20, від 14.06.2023 у справі №758/8284/21, від 27.11.2025 у справі №758/5829/24.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України).

Верховний Суд у постанові від 27.11.2025 у справі №758/5829/24 зазначив, що аналіз статті 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №727/1599/22, від 10.10.2023 у справі №682/2454/22, від 27.11.2024 у справі №613/1404/23, від 08.01.2025 у справі №567/1462/23.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що районний суд не врахував, що зміна сімейного стану платника аліментів є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів та неправильно застосував положення ст. 192 СК України, що призвело до неправильного висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів у цій справі.

З огляду на викладене, за вказаних обставин справи, установивши зміну сімейного стану ОСОБА_1 , зокрема, народження ще двох дітей, які перебувають на утриманні батька на рівні зі спільними з позивачкою за первісним позовом дітьми, наявність судового рішення в справі №592/6372/19 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частки від заробітку відповідача за первісним позовом, та враховуючи, що з такою зміною змінився і майновий стан відповідача, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана обставина є достатньою підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина з 1/5 на 1/6 частину, що відповідатиме засадам розумності та справедливості, та забезпечить рівні умови для утримання трьох дітей та не спричинить майнову дискримінацію дітей одного батька.

З огляду на викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову, не повно встановив обставини, що мають значення для вирішення спору, а тому рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню відповідно до ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 листопада 2025 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , про зменшення розміру аліментів скасувати та ухвалити нове рішення.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 березня 2011 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Сумської області від 20 квітня 2011 року, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 1/5 до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання цим рішення законної сили.

В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2026 року.

Головуючий Замченко А.О.

Судді: Собина О.І.

Петен Я.Л.