Справа № 635/1482/25
Провадження № 2/635/376/2026
23 лютого 2026 року сел. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Омельник М.М.,
за участю секретаря судового засідання Сліпченко К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
Виклад позиції відповідача.
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.
Рух справи.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 березня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, за правилами загального позовного провадження. Призначено дату проведення підготовчого судового засідання.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 березня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лиска Павла Олександровича про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 квітня 2025 року прийнято заяву представника позивача про збільшення розміру позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2025 року справу призначено до судового розгляду по суті.
Участь у справі сторін та інших учасників справи.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лиска П.О. надав заяву про розгляд справи без участі представника, просив задовольнити позов з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, судові витрати покласти на відповідача. Також зазначив, що у разі повторної неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманих судом до вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, смс повісткою.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Ковальска С.Є., що діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії ВН № 1614978 від 25.11.2025 у судове засідання повторно не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно і належним чином.
Згідно довідки про доставку електронного документа судову повістку на судове засідання призначене на 23 лютого 2026 року, отримано 06 лютого 2026 року о 04 годині 20 хвилин.
Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
20.09.2024 між фізичною особою позичальником ОСОБА_2 та фізичною особою позикодавцем ОСОБА_1 укладено Договір позики № 20/09-24.
Між позивачем та відповідачем склались правовідносини позики. Договір позики є безпроцентним (до 01.10.2024) без забезпечення виконання зобов`язання. Підтвердженням передання грошових коштів є розписка, яка написана власноруч відповідачем.
Відповідно до п. 1.1. Договору позики, за даним договором Позикодавець передає Позичальнику безпроцентну позику у сумі 41 800,00 (сорок одна тисяча вісімсот) доларів США.
Згідно п. 1.2. Договору позики, Позичальник бере на себе обов`язок щодо повернення таких коштів Позикодавцеві у строк до 19.07.2025 року включно. Повернення коштів у сумі 41 800,00 (сорок одна тисяча вісімсот) доларів США може бути дострокове на вимогу Позикодавця, але не пізніше тридцяти календарних днів з моменту отримання Позичальником письмової вимоги повернення боргу Позикодавцеві.
Дана позика є безвідсотковою, що має собою на увазі те, що проценти за користування позикою не нараховуються в строк до 01.10.2024 року (п. 1.3. Договору позики).
Позивач передав відповідачу суму позики, що знайшло своє відображення в п. 2.1. Договору позики, а також в розписці.
Повернення коштів узгоджено сторонами як виплата боргу рівними частинами. Відтак, відповідно до п. 2.3. Договору позики: Позичальник зобов`язаний особисто або через уповноваженого представника повертати борг рівними частинами, шомісячно по 4180,00 (чотири тисячі сто вісімдесят) доларів США за наступним графіком:
Перший платіж - до 19.10.2024 (включно) у розмірі 4180, 00 $;
Другий платіж - до 19.11.2024 (включно) у розмірі 4180, 00 $;
Третій платіж - до 19.12.2024 (включно) у розмірі 4180, 00 $;
Четвертий платіж - до 19.01.2025 (включно) у розмірі 4180, 00 $;
П?ятий платіж - до 19.02.2025 (включно) у розмірі 4180 $;
Шостий платіж - до 19.03.2025 (включно) у розмірі 4180 $;
Сьомий платіж - до 19.04.2025 (включно) у розмірі 4180 $;
Восьмий платіж - до 19.05.2025 (включно) у розмірі 4180$;
Дев?ятий платіж - до 19.06.2025 (включно) у розмірі 4180$;
Десятий платіж - до 19.07.2025 (включно) у розмірі 4180$.
На підтвердження отримання чергового платежу Позикодавець надає письмове підтвердження в довільній формі із зазначенням дати, суми грошових коштів, місця та посиланням на підставу - Договір позики № 20/09/2024 від 20.09.2024 (пункт 2.4. Договору позики).
Передумовою звернення позивача до суду стало відсутність погашення заборгованості відповідачем, направлення на його адресу претензії/досудове врегулювання спору від 01.11.2024 та претензії/досудове врегулювання спору від 03.12.2024.
У подальшому позивачем збільшено розмір позовних вимог, передумовою для чого було відсутність погашення заборгованості відповідачем, направлення на його адресу вимоги про дострокове повернення коштів від 24.02.2025. Також станом на дату розгляду судом справи строки, встановлені Договором позики щодо повернення коштів сплинули, у відповідача наявний обов`язок повернути кошти.
Доказів повернення відповідачем суми позики та сплати процентів матеріали справи не містять.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідачем та його представником розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи не призначались.
Щодо судових витрат.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі№ 755/9215/15-цта в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі№ 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Відповідач та його представник правом на подання заяви про зменшення розміру витрат на правову допомогу не скористались.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити повністю.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ;
представник позивача: Лиска Павло Олександрович , РНОКПП: НОМЕР_3 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ;
представник відповідача: Ковальська Станіслава Євгеніївна , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_6 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3
Суддя М.М. Омельник