Дата документу 24.02.2026
Справа № 501/198/26
УХВАЛА

24 лютого 2026 року Чорноморський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І., розглянувши

заяву представника ОСОБА_1

предмет та підстави заяви: про встановлення факту належності особі документа

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності заявнику довідки №230246 МВС України в Одеській області від 30.11.2005 року, виданої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Азербайджан, разом з якою до громадянства України приймається її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження Азербайджан, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Іллічівським МВ ГУ МВС України в Одеській області 01.11.2014.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При цьому, відповідно до положень ст.294, 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Відповідно до ст.25 Закону України "Про громадянство України" Міністерство закордонних справ України, посольства та консульські установи України здійснюють повноваження щодо прийняття рішень про встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону.

Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27.03.2001 №215/2001, визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Також, вказаним Порядком також визначений перелік документів, відповідно до якого визначається належність до громадянства України та органи, уповноважені на розгляд заяв з питань громадянства.

Абзацом першим пункту 1 Порядку №215 передбачено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Чинним законодавством України визначена як процедура перевірки належності до громадянства України, так і чіткий перелік державних органів, які мають відповідні повноваження. При цьому, суд не належить до таких органів.

Таким чином, для підтвердження факту належності до громадянства України та відсутності громадянства іншої держави законодавством передбачений не судовий, а інший порядок.

Закон України «Про громадянство України» визначає належність до громадянства України (стаття 3) і підстави для набуття громадянства України (стаття 6).

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3 з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Закон України «Про громадянство України» (пункт 2 частини 1 статті 6, стаття 8) передбачає можливість набуття громадянства України за територіальним походженням. Особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків, або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Пунктом 4 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

З огляду на законодавче регламентування питань набуття / підтвердження набуття громадянства України, особа може звернутися до суду з заявою про встановлення юридичного факту для підтвердження набуття / набуття громадянства України (зокрема, проживання на території України в певний період, факт народження на території України, наявності родинних зв`язків заявника з його батьками; народження на території України батьків заявника тощо), але не з заявою про встановлення факту належності до громадянства України, оскільки чинним законодавством встановлено позасудовий порядок встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки встановлення факту належності до громадянства України не підлягає судовому розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 522/12901/17-ц (постанова від 06.02.2019 р.) зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Керуючись ст.ст.293, 294, 315 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою представника ОСОБА_1 про встановлення факту належності особі документа.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя Чорноморського міського

Суду Одеської області М.І.Петрюченко