Справа № 127/7584/25
Провадження № 22-ц/801/272/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач: Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 рокуСправа № 127/7584/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач Вінницька окружна прокуратура,

Вінницька міська рада,

Відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Івашківською Альоною Олександрівною на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Воробйова В. В. в м. Вінниці, дата складення повного рішення 20 листопада 2025 року, -

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року через систему «Електронний суд» заступник керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки.

Позов мотивований тим, що Вінницькою окружною прокуратурою під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000711 від 18 травня 2023 року та при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», виявлено факт незаконного вибуття у приватну власність земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :02:001:0343, розташованої на території Вінницької міської територіальної громади.

У користуванні ТОВ «КАіСА-ФІН-Груп» на підставі договору оренди від 26 червня 2007 року перебувала земельна ділянка площею 2,000 га, кадастровий номер :02:001:0122, строк дії договору 3 роки, цільове призначення: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для комерційного використання: розміщення ресторанно - розважального комплексу. Ділянка знаходилась на території Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області в межах населеного пункту АДРЕСА_1 та відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру 28 серпня 2007 року з присвоєнням кадастрового номера :02:001:0122.

Відповідно до змісту та картографічних матеріалів Проекту землеустрою щодо зміни меж міста Вінниця, розробленого МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури», земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0122 увійшла до складу земель Лука-Мелешківської сільської ради, що входять у межі м. Вінниці.

Рішенням 27 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради від 20 вересня 2013 року «Про погодження проекту землеустрою щодо зміни меж м. Вінниці» сільською радою погоджено зазначений проект, поданий Вінницькою міською радою, контроль за виконанням якого покладено на виконавчий комітет сільської ради.

Постановою Верховної Ради України від 13.05.2015 року № 401-V-III «Про зміну і встановлення меж міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області»:

1. Змінені межі міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області, збільшивши територію міста на 4448,97 гектара земель, у тому числі за рахунок 495,19 гектара земель Луко-Мелешківської сільської ради;

2. Встановлені межі міста Вінниця та відповідні межі Вінницького району Вінницької області згідно з додатком.

Таким чином, згідно з постановою Верховної Ради України від 13 травня 2015 року № 401-VIII, яка відповідно до ч. 2 ст. 138 Закону України «Про регламент Верховної Ради України» набула законної сили 13 травня 2015 року, територія земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0122 увійшла в межі м. Вінниці.

Рішенням Вінницької міської ради від 28 серпня 2015 року № 2261 «Про включення в адресну схему переліку назв вулиць, проспектів, бульварів, провулків, площ м. Вінниці, які затверджені рішенням виконавчого комітету від 30 липня 2015 року № 1663» затверджено нові назви вулиць та включено до адресної схеми м. Вінниці колишні назви вулиць Луко-Мелешківської сільської ради, зокрема вул. Тиврівське шосе та вул. Цегельна.

Однак згідно архівних відомостей Публічної кадастрової карти України 19 травня 2015 року комунальну ділянку з кадастровим номером :02:001:0122 перенесено в архів та за її рахунок сформовано, зокрема, земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0343.

Відомості про державну реєстрацію у державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0343 внесені 19 травня 2015 року не підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам у кількості дванадцяти осіб для ведення особистого селянського господарства на території Лука-Мелешківської сільської ради, в межах населеного пункту, Вінницького району, Вінницької області, розробленого ТОВ «Юридично-земельним союзом «Альянс».

За заявою ОСОБА_3 21 травня 2015 року відомості щодо права власності останнього на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0343 внесені на підставі рішення Лука-Мелешківської сільської ради Вінницької області б/н від 19 травня 2015 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 19 травня 2015 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Проте, як вбачається з відповідей архівного відділу Вінницької райдержадміністрації та Лука-Мелешківської сільської ради, долучених до позовної заяви:

- відсутнє рішення 48 сесії 6 скликання Луко-Мелешківської сільської ради Вінницької області від 19 травня 2015 року «Про передачу у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства на території Лука-Мелешківської сільської ради в межах населеного пункту»;

- у протоколі 48 сесії 6 скликання Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області не виявлено прізвище ОСОБА_3 та розгляд питання про передачу ОСОБА_3 земельної ділянки;

- відсутнє рішення 45 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 25 березня 2015 року «Про надання дозволу громадянам на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Луко-Мелешківської сільської ради, в межах населеного пункту», зокрема щодо ОСОБА_3 .

В подальшому, 16 березня 2021 року право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0343 зареєстроване за ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору) на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 465, виданого 16 березня 2021 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В., в порядку спадкування за ОСОБА_3 , 1940 року народження, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Надалі, 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В. посвідчено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за № 480, укладений між ОСОБА_4 , в якості Представника Продавця, котрий діє від імені своєї довірительки ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В., 16 березня 2021 року за реєстром № 466, іменована «Продавець», та відповідачем ОСОБА_1 , іменованим Покупцем.

Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору купівлі-продажу, Представник подавця продав, а Покупець ( ОСОБА_1 ) купив земельну ділянку площею 0,1 га в межах згідно з планом, кадастровий номер: :02:001:0343, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою згідно даних, наявних в документі, що підтверджує право власності АДРЕСА_3 .

Відповідно до актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником земельної ділянки кадастровим :02:001:0343 площею 0,1 га, наразі є відповідач ОСОБА_1 .

При цьому, ОСОБА_1 набув вказану земельну ділянку у спадкоємця ОСОБА_3 за відсутності рішення Лука-Мелешківської сільської ради про відведення земельної ділянки ОСОБА_3 та щодо якого не могло бути ухвалене рішення Лука-Мелешківською сільською радою, враховуючи фактичне входження спірної земельної ділянки з 13 травня 2015 року в межі м. Вінниці та відсутність відповідних повноважень у сільської ради.

Однак встановлено, що рішення 48 сесії 6 скликання Луко-Мелешківської сільської ради Вінницької області від 19 травня 2015 року «Про передачу у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства на території Лука-Мелешківської сільської ради в межах населеного пункту», всупереч положенням ст. 116, 117, 118 ЗК України не приймалось.

Отже земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0343 вибула з комунальної власності з порушенням ст. 116, 117 ЗК України, без дотримання процедури, яка встановлена ст. 118 ЗК України (без відповідного рішення органу місцевого самоврядування і за відсутності волевиявлення територіальної громади на передачу земельної ділянки).

Згідно відповідей Архівного відділу Вінницької райдержадміністрації та Лука-Мелешківської сільської ради, оригінал рішення 48 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради від 19 травня 2015 року «Про передачу у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 для ведення земельного селянського господарства на території Лука-Мелешківської сільської ради межах населеного пункту», - відсутній, не передавався в архів та відсутній у сільській раді.

13 травня 2015 року завершився процес входження території, на якій знаходиться спірна земельна ділянка, до складу м. Вінниці.

Таким чином, з 13 травня 2015 року спірна земельна ділянка увійшла в межі м. Вінниці, а відповідно з 13 травня 2015 року розпорядження земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером :02:001:0343 здійснює Вінницька міська рада.

Отже, Лука-Мелешківська сільська рада станом на 19 травня 2015 року не мала повноважень власника щодо земель, які увійшли у межі м. Вінниці, зокрема, спірної земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0343, а тому її рішення щодо цієї ділянки, прийняті пі 13 травня 2015 рок, не мають юридичного значення.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що спірна земельна ділянка увійшла в межі в м. Вінниця, а відповідно від 13 травня 2015 року розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0343 здійснює Вінницька міська рада.

Враховуючи вище наведені обставини, а також заяву про зміну підстав позову (а.с. 62 76, т. 2) позивач просить витребувати у відповідача ОСОБА_1 на користь Вінницької міської територіальної громади в особі Вінницької міської ради земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :02:001:0343 розташовану за адресою: АДРЕСА_3 . Стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2 422 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2025 року позов задоволено:

- витребувано у ОСОБА_1 на користь Вінницької територіальної громади в особі Вінницької міської ради земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :02:001:0343, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ;

- стягнуто з ОСОБА_5 на користь Вінницької обласної прокуратури судовий збір в сумі 2 422,00 грн.

Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що судом встановлено, що ОСОБА_6 є недобросовісним набувачем спірної земельної ділянки у розумінні ст. 387 ЦК України про що свідчить його обізнаність або можливість бути обізнаним щодо: протиріччя між місцезнаходженням земельної ділянки у договорі купівлі-продажу та правовстановлюючих документах продавця ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем ОСОБА_3 ; придбання земельної ділянки 18 березня 2021 року за явно заниженою ціною (майже удвічі нижчою станом на 21 травня 205 рік). Наведені обставини свідчать про сумнівний характер правочину та про те, що ОСОБА_6 знав або міг знати, що відчужувач не мала права відчужувати майно.

З наявних у матеріалах справи та доказів вбачається, що спірна земельна ділянка увійшла до меж м. Вінниця, а відповідно з 13 травня 2025 року розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0343 здійснює Вінницька міська рада.

Таким чином, Лука-Мелешківська сільська рада станом на 19 травня 2015 року не була органом, уповноваженим на здійснення повноважень власника щодо спірної земельної ділянки, а тому її рішення щодо цієї ділянки, прийняті після 13 травня 2015 року, не мають юридичного значення.

Окрім того, як вбачається з архівних копій протоколу 48 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради від 19 травня 2015 року, питання про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та передачу її у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства на зазначеній сесії не розглядалося, а рішення Лука-Мелешківської сільської ради б/н від 19 травня 2015 року, яке стало підставою для реєстрації права власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку, Лука-Мелешківською сільською радою не приймалося.

З огляду на вказане вище, відсутність рішень повноважного органу місцевого самоврядування Вінницької міської ради, спрямованих на передачу спірної земельної ділянки на користь ОСОБА_3 , спадкоємицею якого є третя особа у справі ОСОБА_2 , є свідченням відсутності волі власника на вибуття земельної ділянки з комунальної власності.

Факт формування земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0343 та перенесення в архів земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0122 без достатніх правових підстав не позбавляє Вінницьку міську територіальну громаду права на витребування існуючої наразі земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0343.

Не погодившись з прийнятим рішенням, 09 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Івашківську А. О., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

Кримінальне провадження № 0000711 наразі перебуває на розгляді у Вінницькому районному суді Вінницької області, а тому факт незаконного набуття спірної земельної ділянки первісним власником не встановлений і вина посадових осіб не доведена.

Сторона захисту зазначає, що постанова Верховної Ради України від 13 травня 2015 року № 401-VIII, якою змінено межі м. Вінниці, була офіційно опублікована лише 27 травня 2015 року, і Лука-Мелешківська сільська рада не була повідомлена про зміну меж, що ставить під сумнів висновки суду щодо відсутності у неї повноважень.

Згідно правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19, добросовісний набувач не зобов`язаний перевіряти правомірність попередніх переходів майна поза межами відомостей державного реєстру. ОСОБА_1 є добросовісним набувачем: він придбав земельну ділянку у спадкоємця першого власника, договір був нотаріально посвідчений, будь-яких заборон на момент його укладення було. Невідповідність ціни продажу є припущенням, адже позивач не надав доказів вартості земельної ділянки на момент її придбання.

Тому оскільки позивач не надав доказів внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів відповідно до експертної грошової оцінки земельної ділянки та не подав самого звіту про таку оцінку, суд мав би відмовити у позові.

17 грудня 2025 року Вінницька міська рада через систему «Електронний суд» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення, - без змін.

Основними доводами відзиву є те, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що положення ч. 5 ст. 390 ЦК України до спірних відносин не застосовується, оскільки в даному випадку прокурор обґрунтовує позов про витребування нерухомого майна у недобросовісного набувача. Спірна земельна ділянка набута покійним ОСОБА_3 , спадкоємцем якого є ОСОБА_2 , за відсутності рішення Лука-Мелешківської сільською радою, враховуючи фактичне входження спірної земельної ділянки з 13 травня 2015 року в межі м. Вінниці та відсутність відповідних повноважень у сільської ради.

17 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» перший заступник керівника Вінницької окружної прокуратури Вінницької області Чухіль С. С. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Основними доводами відзиву є те, що згідно ЄДРСР ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04 квітня 2025 року у справі № 128/1168/25 призначене підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомостей про яке внесені 18 травня 2025 року в ЄРДР за № 0000711 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України. Однак предметом розгляду кримінальної справи є встановлення факту наявності чи відсутності в діях обвинуваченого, котрий станом на 19 травня 2015 року був посадовою особою Лука-Мелешківської сільської ради, ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України.

В той же час предметом розгляду даної цивільної справи є спір про право власності на земельні ділянки, що без достатніх правових підстав вибули з комунальної власності поза волею власника Вінницької міської територіальної громади.

Лука-Мелешківська сільська рада станом на 19 травня 2015 року не мала повноважень власника щодо земель, які увійшли у межі м. Вінниці, зокрема, спірної земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0343, а тому її рішення щодо цієї ділянки, прийняті після 13 травня 2015 року, не мають юридичного значення.

Про недобросовісність відповідача ОСОБА_1 свідчить факт входження земельної ділянки у межі м. Вінниці на момент купівлі, відповідач мав можливість пересвідчитись щодо місця розташування земельної ділянки, звернувшись до загальнодоступних джерел мережі інтернет, сайтів органів місцевого самоврядування Вінницької міської ради та Лука-Мелешківської сільської ради або звернувшись до органу Держгеокадастру для отримання та ознайомлення із землевпорядною документацією щодо формування спірної земельної ділянки.

На момент відчуження 18 березня 2021 року, відповідач придбав спірну земельну ділянку за ціною, більш ніж в три рази нижче за ринкову станом на 21 травня 2015 року, що свідчить про сумнівний характер вчинюваного правочину та про те, що відповідач знав або міг знати, що майно за відплатним договором придбане в особи, яка не має права його відчужувати.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Івашківська А. О. підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити.

Прокурор Кравчук О. Л. заперечив проти апеляційної скарги та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, наголосив на недобросовісності відповідача.

Представник Вінницької міської ради Собчук Т. П. заперечила проти апеляційної скарги та підтримала доводи, викладені у відзиві.

Треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явилися, про день та час судово розгляду повідомлені належним чином.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не у повній мірі відповідає вимогам закону.

По справі встановлено такі обставини:

- згідно Витягу з ЄРДР номер кримінального провадження № 0000711 від 18 травня 2023 року, до Вінницького РУП надійшла заява Вінницької міської ради про те, що в ході проведення обстежень земель Вінницької міської територіальної громади було виявлено незаконне отримання земельних ділянок за адресою АДРЕСА_3 ,, чим Вінницькій міській територіальній громаді було завдано значної шкоди (а.с. 23, т. 1);

- у користуванні ТОВ «КАіСА-ФІН-Груп» на підставі договору оренди від 26.06.2007 року перебувала земельна ділянка площею 2,000 га, кадастровий номер :02:001:0122, строк дії договору 3 роки, цільове призначення: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для комерційного використання розміщення ресторанно-розважального комплексу. Ділянка знаходилась на території Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області в межах населеного пункту АДРЕСА_1 та відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру 28.08.2007 року з присвоєнням кадастрового номера :02:001:0122;

- згідно рішення від 23 березня 2022 року 15 сесії 6 скликання сільського голови Луки-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області Сича В. М., вирішили припинити дію договору оренди землі, від 23 березня 2012 року з ТОВ «КАіСА-ФІН-Груп», площею 2.00 га для комерційного використання будівництва комплексу по ремонту і обслуговування, продажі автомобілів та інших об`єктів по наданню послуг населення, розташованої в АДРЕСА_1 (а.с. 96, т. 1);

- згідно змісту картографічних матеріалів Проекту землеустрою щодо зміни меж міста Вінниця, розробленого МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури», земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0122 увійшла до складу земель Лука-Мелешківської сільської ради, що входять у межі м. Вінниці (а.с. 162 169, т. 2);

- Рішенням 27 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради від 20 вересня 2013 року «Про погодження проекту землеустрою щодо зміни меж м. Вінниці» сільською радою погоджено зазначений проект, поданий Вінницькою міською радою, контроль за виконанням якого покладено на виконавчий комітет сільської ради (а.с. 141, т. 1);

- Постановою Верховної Ради України від 13 травня 2015 року № 401-V-III «Про зміну і встановлення меж міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області»: змінені межі міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області, збільшивши територію міста на 4448,97 гектара земель, у тому числі за рахунок 495,19 гектара земель Лука-Мелешківської сільської ради; встановлені межі міста Вінниця та відповідні межі Вінницького району Вінницької області згідно з додатком (а.с. 19, т. 1);

- Рішенням Вінницької міської ради від 28 серпня 2015 року № 2261 «Про включення в адресну схему переліку назв вулиць, проспектів, бульварів, провулків, площ м. Вінниці, які затверджені рішенням виконавчого комітету від 30.07.2015 року № 1663» затверджено нові назви вулиць та включено до адресної схеми м. Вінниці колишні назви вулиць Луко-Мелешківської сільської ради, зокрема АДРЕСА_4 . (а.с. 20 22, т. 1).

- згідно з архівними відомостями Публічної кадастрової карти України 19 травня 2015 року комунальну ділянку з кадастровим номером :02:001:0122 перенесено в архів та за її рахунок сформовано, зокрема, земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0343. Відомості про державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0343 внесені 19 травня 2015 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам у кількості 12-ти осіб для ведення особистого селянського господарства на території Лука-Мелешківської сільської ради, в межах населеного пункту, Вінницького району, Вінницької області, розробленого ТОВ «Юридично-земельний союз «Альянс»;

- згідно із заявою ОСОБА_3 21 травня 2015 року відомості щодо права власності останнього на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0343 внесені на підставі рішення Лука-Мелешківської сільської ради Вінницької області б/н від 19 травня 2015 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 19 травня 2015 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 122, т. 1);

- згідно відповідей архівного відділу Вінницької райдержадміністрації та Лука-Мелешківської сільської ради, долучених до даної позовної заяви:

1) у рішенні «Про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Лука-Мелешківської сільської ради в межах населеного пункту», не виявлено прізвища ОСОБА_3 (а. с. 100, т. 1)

2) у протоколі 48 сесії 6 скликання Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області не виявлено відомостей про передачу у приватну власність земельних ділянок, зокрема, громадянину ОСОБА_3 (а.с. 95, т. 1);

3) відсутнє рішення 45 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 25.03.2015 року «Про надання дозволу громадянам на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Луко-Мелешківської сільської ради, в межах населеного пункту» (а.с. 118, т. 1);

- 16 березня 2021 року право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0343 зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 465, виданого 16.03.2021 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В., в порядку спадкування за ОСОБА_3 , 1940 року народження, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 126, т. 1);

- 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В. посвідчено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за № 480, укладений між ОСОБА_7 , в якості Представника Продавця, котрий діє від імені своєї довірительки ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В., 16.03.2021 року за реєстром № 466, іменована «Продавець», та відповідачем ОСОБА_1 , іменованим Покупцем. Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору купівлі-продажу, Представник подавця продав, а Покупець ( ОСОБА_1 ) купив земельну ділянку площею 0,1 га в межах згідно з планом, кадастровий номер: :02:001:0343, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою згідно даних, наявних в документі, що підтверджує право власності АДРЕСА_3 . Відповідно до актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0343 площею 0,1 га, наразі є відповідач ОСОБА_1 (а.с. 127, т. 1).

Між сторонами вини спір про витребування земельної ділянки.

До земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим (стаття 18 ЗК України).

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення (частина перша статті 19 ЗК України).

Згідно з частиною першою статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, якщо нерухоме майно, що вибуло з фактичного володіння його власника за неукладеним договором купівлі-продажу, було зареєстровано за іншою особою без відповідної на те правової підстави, власник такого майна може витребувати його із чужого незаконного володіння у всіх випадках відповідно до статті 387 ЦК України. При цьому відсутністю правової підстави в цьому випадку потрібно розуміти: реєстрацію спірного нерухомого майна за стороною неукладеного правочину; реєстрацію спірного майна за третьою особою на підставі правочину, укладеного всупереч нормам чинного законодавства.

У разі, якщо спірне нерухоме майно надалі відчужене за відплатним договором, і сторона цього договору не знала і не могла знати про відсутність у продавця права його відчужувати, у зв`язку із чим така особа є добросовісним набувачем, спірне нерухоме майно також може бути витребуване його власником відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, оскільки таке майно вибуло з володіння власника (законного володільця) не з його волі (за неукладеним правочином).

Наведене також узгоджується з положеннями статті 330 ЦК України, згідно з якими, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Крім цього, необхідно враховувати, що позивач з дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача.

Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право.

Отже, власник, майно якого вибуло з його законного володіння за неукладеним договором, може захистити своє майнове право шляхом пред`явлення віндикаційного позову (про витребування майна із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача (статті 387 388 ЦК України)) без оспорювання правочину (правочинів) щодо спірного майна та скасування рішення (рішень) про державну реєстрацію права власності на належне йому майно за іншою (іншими) особою (особами).

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2024 року в справі № 204/8017/17 (провадження № 14-29цс23).

Задовольняючи позов прокурора в інтересах держави в особі Вінницької міської ради про витребування земельної ділянки, суд першої інстанції виходив із того, що спірна земельна ділянка вибула з комунальної власності поза волею територіальної громади, оскільки рішення Лука-Мелешківської сільської ради від 19 травня 2015 року про передачу її у власність первісному набувачу не приймалося, а сама сільська рада на момент прийняття такого рішення вже не мала відповідних повноважень у зв`язку зі зміною меж міста Вінниці. Проте з такими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0343 була сформована 19 травня 2015 року за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0122, яка раніше перебувала в оренді ТОВ «КАіСА-ФІН-Груп» на підставі договору від 26 червня 2007 року. Формування нової земельної ділянки та внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснено на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства. Надалі право власності на спірну ділянку було зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі рішення органу місцевого самоврядування та витягу з кадастру, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав.

Сам по собі факт відсутності в архіві тексту рішення 48 сесії 6 скликання Лука-Мелешківської сільської ради від 19 травня 2015 року, а також відсутність згадування про нього у протоколі сесії, не є достатнім і беззаперечним доказом того, що таке рішення не приймалося. Позивач не надав жодного висновку експертизи, доказів підроблення документів чи встановленого судом факту фальсифікації реєстраційних дій. Натомість державна реєстрація права власності відбулася у 2015 році та протягом тривалого часу не оскаржувалася і не скасовувалася у встановленому законом порядку. Презумпція правомірності набуття права власності та достовірності відомостей державних реєстрів не була спростована належними доказами.

Посилання на те, що після прийняття постанови Верховної Ради України від 13 травня 2015 року № 401-VIII спірна територія увійшла до меж міста Вінниці, саме по собі не свідчить про автоматичну втрату повноважень Лука-Мелешківською сільською радою в день прийняття цієї постанови. Матеріали справи не містять доказів фактичного завершення процедур інвентаризації земель, передачі документації, внесення відповідних змін до земельно-кадастрових даних саме станом на 19 травня 2015 року. Більше того, формування спірної земельної ділянки відбулося у межах населеного пункту села Лука-Мелешківська, що відображено у кадастрових даних на той момент. Отже, беззаперечний висновок про відсутність компетенції сільської ради на час прийняття рішення є передчасним та не підтверджений належними доказами.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19, добросовісний набувач нерухомого майна вправі покладатися на дані державного реєстру та не зобов`язаний перевіряти законність первісного набуття майна за відсутності очевидних ризиків.

Твердження суду першої інстанції та позиція позивача, що відповідач, придбаваючи земельну ділянку в 2021 році, міг переконатися, що на момент набуття права власності першим набувачем ( ОСОБА_3 ) земельна ділянка не була на території Лука-Мелешківської сільської ради, а була віднесена до меж м. Вінниці, - апеляційний суд розцінює як необґрунтоване припущення, в цивільному праві набувач майна не повинен та й не має змоги перевірити підстави набуття майна першим власником, адже за протилежного будь-якій особі слід ставити під сумнів будь-які правочини щодо майна, які були вчинені раніше.

Також суд першої інстанції фактично ототожнив відсутність архівного примірника рішення з відсутністю волевиявлення територіальної громади, що є припущенням.

У Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Конституції України).

Споживач послуг органу місцевого самоврядування законно презюмує, що рішення цього органу є законними і такими, що прийняті у межах компетенції.

У рішенні Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04, пункт 70) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він зазначив, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Необхідність виправлення старої «помилки» не повинна зумовлювати непропорційне втручання у нове право, яке було набуте особою, що добросовісно покладалася на законність дій органу державної влади. Ризик будь-якої помилки, допущеної державним органом, має нести сама держава, і ці помилки не повинні виправлятися за рахунок інших третіх осіб. У контексті позбавлення права власності на майно, передане помилково, принцип належного урядування може не лише накладати на органи влади обов`язок оперативно виправити свою помилку, але й вимагати виплати адекватної компенсації або іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власнику (наприклад, рішення від 11 червня 2020 року в справі «Фортеця проти України», заява № 68946/10, пункт 42).

Помилки з боку державних органів мають слугувати на користь потерпілих осіб, особливо за відсутності конфлікту інших приватних інтересів (рішення ЄСПЛ від 13 грудня 2007 року в справі «Ґаші проти Хорватії», № 3257/05, пункт 40).

Отже, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ особа не може відповідати за помилки державних органів під час виконання ними своїх повноважень, а державні органи не можуть вимагати повернення майна в попередній стан, посилаючись на те, що вони під час виконання своїх повноважень припустилися помилки.

В позові прокурор стверджує про відсутність 19 травня 2015 року у Лука-Мелешківської сільської ради повноважень на розпорядження земельною ділянкою, яка наразі належить відповідачеві, оскільки Постановою Верховної Ради України від 13.05.2015 року № 401-V-III «Про зміну і встановлення меж міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області», серед інших ця земельна ділянка, яка є предметом спору справі, перейшла до меж м. Вінниці і тому Вінницька територіальна громада мала право нею розпоряджатися.

Однак апеляційний суд наголошує на тому, що у справі відсутні докази того, що територіальна громада в особі уповноваженого органу вчиняла будь-які дії щодо негайного оскарження чи скасування реєстрації права власності після 2015 року. Лише у 2025 році прокурор звернувся до суду з позовом про витребування ділянки, що свідчить про тривалий період невжиття заходів захисту та не свідчить про належне врядування з боку державних органів.

Принцип належного урядування, як правило, не має заважати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, що є наслідком їхньої власної недбалості. З іншого боку, потреба у виправленні попередньої несправедливості не має становити непропорційне втручання у право, щойно набуте особою, яка добросовісно покладалася на законність дій державного органу (рішення від 31 травня 2016 року «Вукушич проти Хорватії», № 69735/11, § 64; від 12 червня 2018 року «Бейнарович та інші проти Литви», № 70520/10, 21920/10, 41876/11, пункт 140).

Майнове право особи можна припинити в разі, якщо цього потребують загальні інтереси суспільства і таке втручання у мирне володіння майном є пропорційним до цілей, які це втручання переслідувало.

Щодо відповідача ОСОБА_1 , матеріалами справи підтверджено, що 16 березня 2021 року право власності на спірну ділянку було зареєстроване за спадкоємцем ОСОБА_3 . ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом, а 18 березня 2021 року. Відповідач набув земельну ділянку за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, на момент укладення якого право продавця було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав, будь-які обтяження, спори чи заборони були відсутні.

Доказів того, що відповідач знав або міг знати в 2021 році, придбаваючи землю у спадкоємця, про можливі порушення при формуванні земельної ділянки у 2015 році та набутті її у власність першим власником ОСОБА_3 , матеріали справи не містять, в рішенні суду такі аргументи не наведені.

В ЦК України закріплено свободу договору (стаття 627 ЦК України): відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ціна, за якою була придбана земельна ділянка, формується за домовленістю між продавцем та покупцем, сторони є вільними у цьому. Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 Договору купівлі-продажу земельної ділянки, експертно-грошова оцінка становить 49 519 грн, а ціна купівлі- 50 000 грн, тобто земля продана за ціною, не нижчою від експертно-грошової оцінки

Отже, все вищевикладене у сукупності дає підстави виснувати, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0343, а висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_1 є недобросовісним набувачем, - є припущенням та не ґрунтується на об`єктивних обставинах справи.

Ретроспективне скасування дійсного права власності становить позбавлення майна в розумінні цього положення Конвенції (рішення в справах «Кривенький проти України» (Kryvenkyy v. Ukraine), № 43768/07, пункт 41, від 16 лютого 2017 року, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), № 3257/05, пункти 27-40, від 13 грудня 2007 року, «Пирантієне проти Литви» (Pyrantiene v. Lithuania), № 45092/07, пункт 42, від 12 листопада 2013 року, та «Вукушич проти Хорватії», № 69735/11, пункт 50, від 31 травня 2016 року).

Позбавлення власності без виплати суми, обґрунтовано пов`язаної з її вартістю, зазвичай призводить до недотримання необхідного справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи і становить непропорційний тягар для заявника (рішення в справах «Кривенький проти України» (Kryvenkyy v. Ukraine), № 43768/07, пункт 45, «Святі монастирі проти Греції» (The Holy Monasteries v. Greece), від 09 грудня 1994 року, пункт 71, Серія А № 301-А, та «Колишній король Греції та інші проти Греції» [ВП] (Former King of Greece and Others v. Greece) [GC], заява № 25701/94, пункт 89, ЄСПЛ 2000-XII).

Отже, позбавлення права власності має бути: здійснене відповідно до закону, необхідне в демократичному суспільстві і спрямоване на досягнення «справедливого балансу» між інтересами суспільства та інтересами заявника.

Перевіряючи дотримання «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав людини, ЄСПЛ у рішенні від 16 лютого 2017 року в справі «Кривенький проти України» констатував порушення такого балансу у зв`язку з позбавленням заявника права на земельну ділянку без надання будь-якої компенсації або іншого відповідного відшкодування, тобто порушення Україною статті 1 Першого протоколу до Конвенції. ЄСПЛ зробив висновок, що відбулось непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Право власності та право користування земельною ділянкою набуваються в порядку, визначеному ЗК України, який також передбачає вичерпний перелік підстав для припинення таких прав.

Позбавлення права власності можливе лише за умови, що власник, повідомлений про обмеження у користуванні земельною ділянкою, такі обмеження порушить. Указані порушення мають бути належним чином зафіксовані, а наслідком таких порушень може бути передбачене законом вилучення земельної ділянки. В іншому випадку позбавлення права власності на земельну ділянку без відповідної майнової компенсації незалежно від того, чи заявляв про неї відповідач, узаконює порушення органів державної влади чи місцевого самоврядування при розпорядженні землею та звільняє їх від будь-якої відповідальності перед особою, яка потерпіла від їх неправомірних дій.

Реалізація таких конвенційних положень знайшла своє втілення в Законі України від 12 березня 2025 року № 4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» (далі - Закон № 4292-ІХ), який набув чинності 09 квітня 2025 року.

Законом № 4292-ІХ статтю 390 ЦК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: «5. Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

Наведена норма захищає права добросовісного набувача в разі витребування в нього майна державним органом відповідно до статті 388 ЦК України.

Оскільки в справі що розглядається апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, а позивач не вніс вартість спірного майна на депозитний рахунок суду, що відповідно до частини п`ятої статті 390 ЦК України є необхідною умовою витребування майна у добросовісного набувача, тому невиконання цієї вимоги саме по собі є підставою для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин колегія суддів виснує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту вибуття земельної ділянки з комунальної власності поза волею уповноваженого органу, не спростовано презумпції правомірності державної реєстрації права власності та не доведено недобросовісності відповідача. Суд першої інстанції передчасно визнав встановленими обставини, які ґрунтуються на припущеннях, неповно з`ясував фактичні дані справи та неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове.

Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої його представником адвокатом Івашківською А. О., обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції є таким, що постановлене без повного з`ясування обставин справи, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права.

Тому рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2025 року підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову у позові.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, оскільки в даному випадку прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах Вінницької міської ради, то судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633,60 грн слід стягнути з Вінницької міської ради на користь ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Івашківською Альоною Олександрівною задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2025 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову заступника керівника Вінницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки.

Стягнути з Вінницької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три гривні 60 к).

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 лютого 2026 року.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк