Справа № 138/248/26
Провадження №:2/138/790/26
У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2026 року м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Холодова Т.Ю., ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

30.01.2026 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшов вказаний позов.

Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 06.02.2026 позовну заяву залишено без руху, позивачу наданий строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків, шляхом подання суду документу, що підтверджує сплату позивачем судового збору у сумі 2662,40 грн. або доказів, що підтверджують підстави звільнення позивача від сплати судового збору

Копія зазначеної ухвали отримана позивачем та його представником 09.02.2026 через підсистему «Електронний суд», що підтверджується довідками про доставку електронних документів до електронних кабінетів позивача та представника.

10.02.2026 від представника позивача до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява від 09.02.2026 про усунення недоліків позовної заяви, в якій представник позивача зазначив, що до позовної заяви додано докази на підтвердження сплати судового збору та суд безпідставно вимагає зазначення в платіжній інструкції про сплату судового збору прізвища, імені та по батькові відповідача, оскільки така вимога не передбачена чинним законодавством. У зв`язку з викладеним представник позивача просив прийняти до розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вивчивши заяву представника позивача про усунення недоліків позовної заяви суд зазначає наступне.

Так, підставою для залишення позову без руху стала відсутність підтвердження щодо зарахування судового збору в сумі 2662,40 грн, який сплачено відповідно до платіжної інструкції від № 34725 від 28.01.2026 до спеціального фонду Державного бюджету України, що встановлено перевіркою через комп`ютерну програму документообігу суду «Д-3».

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд вчинив перевірку зарахування судового збору у розмірі 2662,40 грн, сплаченого відповідно до платіжної інструкції від № 34725 від 28.01.2026 про сплату судового збору у сумі 2662,40 грн до Державного бюджету України.

При перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України судом з`ясовано, що станом на 06 лютого 2026 року інформація про зарахування коштів за платіжною інструкцією від № 34725 від 28.01.2026 про сплату судового збору у сумі 2622,40 грн. у справі № 138/248/26 за подання позовної заяви відсутня.

За наявності сумнівів у здійсненні сплати суми судового збору до Державного бюджету України і зарахування його до спеціального фонду цього бюджету суд вправі витребувати у платника відповідне підтвердження (довідку) органу Державної казначейської служби України, якому судовий збір перераховано.

Аналогічний висновок викладено в ухвалах Верховного Суду від 31 січня 2024 року по справі № 757/17452/21-ц, від 24 листопада 2023 року по справі № 334/5481/23, від 12 лютого 2024 року по справі № 2-814/10.

Суд враховує, що станом на дату постановлення цієї ухвали підтвердження про зарахування судового збору у сумі 2622,40 грн, сплаченого відповідно до платіжної інструкції від № 34725 від 28.01.2026, до спеціального фонду Державного бюджету України також відсутнє.

До поданої заяви про усунення недоліків позовної заяви від 09 лютого 2026 року представником позивача не додано підтвердження (довідки) органу Державної казначейської служби України про зарахування судового збору у розмірі 2622,40 грн відповідно до платіжної інструкції від № 34725 від 28.01.2026 про сплату судового збору у сумі 2622,40 грн до спеціального фонду Державного бюджету України. Підтвердження установи банку про перерахування судового збору представником позивача до заяви також не додано.

Таким чином, додана до позовної заяви платіжна інструкція від № 34725 від 28.01.2026 про сплату судового збору не може слугувати належним доказом сплати судового збору за подання позовної заяви від 30 січня 2026 року по справі № 138/248/26.

Іншого документу про сплату судового збору представником позивача до заяви про усунення недоліків позовної заяви також не долучено.

Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» вимоги ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06 лютого 2026 року не виконало, недоліки позовної заяви не усунуло.

Вказані недоліки позовної заяви є суттєвими і такими, що перешкоджають відкриттю провадження у справі до їх усунення.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною п`ятою статті 185 ЦПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Із цього приводу прецедентними є рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач не усунув вказані в ухвалі недоліки, що є підставою для повернення позовної заяви позивачу, в порядку визначеному частиною третьою статті 185 ЦПК України.

При цьому суд роз`яснює, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 9 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 185 ч. 3, 5-7, 258-261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Вважати неподаною та повернути позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з доданими документами позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.Ю. Холодова