Справа № 509/3819/25
УХВАЛА

24 лютого 2026 року. с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участі секретаря судового засідання Пронози І.В.,

представника відповідача Рибака А.В.,

розглядаючи у підготовчому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває вказана цивільна справа на стадії підготовчого провадження.

20.02.2026 року через систему "Електронний суд" представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Рибак Андрієм Вікторовичем подано зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно та про стягнення витрат на догляд, лікування спадкодавця. В тексті зустрічного позову представник зазначає про необхідність поновлення процесуального строку на подання зустрічного позову, оскільки відповідачу ОСОБА_2 стало відомо про розгляд даної судової справи лише в січні 2025 року, вона не мала можливості підготувати даний зустрічний позов та зібрати необхідні матеріали раніше, оскільки перебувала за кордоном, а також у зв`язку з постійними ракетними обстрілами міста Одеси та відсутність електропостачання.

В підготовче засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про проведення даного судового засідання без його участі.

Представник відповідача в підготовчому засіданні просив поновити строк на подання зустрічного позову та прийняти його до спільного розгляду разом з первісним.

Вирішуючи питання про поновлення строку на подання зустрічного позову, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що провадження в даній справі відкрито ухвалою судді від 18.07.2025 року, якою, крім іншого, встановлено відповідачу 15-денний строк від дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву. Призначено підготовче засідання у приміщенні Овідіопольського районного суду Одеської області на 25 серпня 2025 року о 09:30 год.

В подальшому підготовче засідання в даній справі неодноразово відкладалося, підтвердження щодо вручення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження та судових викликів в матеріалах справи відсутні.

Однак, згідно клопотання відповідача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, яке надійшо на електронну пошту суду 13.11.2025 року, відповідач зазначає, що дізналась про судовий розгляд даної справи 05.11.2025 року, однак перебуває поза межами України, планує повернутися до України в січні 2026 року.

В подальшому, 05.01.2026 року через систему "Електронний суд" представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Рибак Андрієм Вікторовичем подано клопотання про відкладення розгляду справи, надання можливості ознайомитися з матеріалами справи та надання доступу представнику до матеріалів електронної справи для ознайомлення та подання документів.

06.01.2026 року судом надано доступ представнику відповідача Рибаку А.В. до матеріалів цивільної справи №509/3819/25 в електронному вигляді та долучено як учасника справи (представника відповідача) в облуково-статитичну картку на цивільну справу у програмі "Д-3".

Зустрічна позовна заява представника відповідача адвоката Рибака А.В. сформована в системі "Електронний суд 19.02.2026 року та зареєстрована судом 20.02.2026 року, тобто через 43 дні після надання представнику доступу до матеріалів цивільної справи в електронному вигляді, в тому числі ухвали про відкриття провадження у справі від 18.07.2025 року..

Відповідно до п.3 ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до ч.7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно ухвали судді від 18.07.2025 року було відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче засідання, роз`яснено та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву у порядку, передбаченому ст.ст. 178, 191 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частин першої, другої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасниками справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Строк звернення відповідача до суду із зустрічним позовом та подання відзиву є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (Рішення від 21 жовтня 2010 року у справі "Дія 97" проти України").

Під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти лише ті обставини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в процесуальних відносинах сторін, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки, зокрема, залишення скарги без розгляду.

Суд, з`ясувавши у повній мірі обставини дотримання стороною відповідача процесуального строку на подання зустрічної позовної заяви, дійшов висновку про те, що поважні підстави для поновлення пропущеного строку відсутні.

Не обгрунтованими є доводи представника відповідача про причини пропуску такого строку безпосередньо відповідачем ОСОБА_2 , хоча доступ до матеріалів еектронної справи надавався 06.01.2026 року саме її представнику - адвокату Рибаку А.В., та сам зустрічний позов підписаний ним же, в інтересах відповідача ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що представником відповідача не доведено у встановленому законом порядку наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій.

Представник відповідача не вказав, які саме об`єктивні поважні (непереборні) причини унеможливили його звернення до суду у встановлений процесуальним законодавством строк. Він не навів змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати процесуальні права відповідача щодо пред`явлення зустрічного позову відповідно у строк для подання відзиву; не довів, що в цій справі можливість вчасного подання зустрічного позову не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення. Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку відповідача (його представника) щодо реалізації процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 638/15855/16-ц (провадження № 61-46740св18) та від 27 жовтня 2020 року у справі № 186/139/20 (провадження № 61-11665св20).

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №756/11081/20 викладено наступні правові висновки:

«За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.»

Встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання зустрічного позову визнається судом необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Таким чином, прийняття поданого зустрічного позову не відповідатиме засадам цивільного судочинства, у зв`язку з чим розгляд зустрічної позовної заяви неможливий.

Згідно до вимог ч.3 ст.194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для поновлення строку на пред`явлення відповідачем зустрічної позовної заява, то зустрічна позовна підлягає поверненню відповідачу із залученням до матеріалів справи її копії.

Враховуючи вищевикладене, у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно та про стягнення витрат на догляд, лікування спадкодавця слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.193, ч.3 ст.194 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

В клопотанні представника відповідача Рибака А.В. про поновлення строку на подання зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно та про стягнення витрат на догляд, лікування спадкодавця, - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно та про стягнення витрат на догляд, лікування спадкодавця, - повернути заявнику.

Копію зустрічної позовної заяви долучити до матеріалів справи.

Роз`яснити позивачу (представнику) за зустрічним позовом право звернутися з вказаним позовом у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 25.02.2026 року.

Головуючий: Є.М. Панасенко