Справа № 465/8134/25
Провадження № 2/638/109/26
УХВАЛА

Іменем України

05 січня 2026 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Тимченко А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про компенсацію вартості спільно набутого майна подружжя,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника- адвоката Чайки Ю.Т. звернувся до Шеваченківського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_3 про компенсацію вартості спільно набутого майна подружжя.

Відповідно до позовних вимог позивач просить стягнути на її користь з ОСОБА_3 компенсації 1/2 частини ринкової вартості автомобіля JAGUAR XF 2016 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) - НОМЕР_2 , а також 1/2 частини ринкової вартості відчуженого Пеналозою Лапо Фіделем Ангел TESLAMODEL 3 2021 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова (VIN) - НОМЕР_4 , станом на час розгляду справи, шляхом оцінки іншого подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без руху із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог п.п.3, 5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна - це процес визначення його вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» якщо законами або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, договором на проведення оцінки майна або ухвалою суду не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість.

Вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку є, згідно з Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, ринковою вартістю. Ця вартість визначається згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача. Вартість майна визначається на момент пред`явлення позову.

Доказів на підтвердження дійсної вартості майна, про компенсацію частки вартості якого просить позивач, на час звернення до суду із позовом, до позовної заяви не додано.

Також позивачем не долучено до позовної заяви доказів на підтвердження належності спірного майна власнику, а саме ОСОБА_3 , а також доказів на підтвердження відчуження автомобілю TESLAMODEL 3 2021 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова (VIN) - НОМЕР_4 іншій особі.

Позивач просить зобов`язати відповідача виплатити позивачу компенсацію ринкової вартості спірного майна, станом на час розгляду справи, шляхом оцінки іншого подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна, не зазначаючи при цьому конкретного розміру такої компенсації .

Суд звертає увагу, що заявляючи позовні вимоги про поділ майна подружжя, позивач, у разі його вимог про компенсацію вартості частки у спільному сумісному майні подружжя, повинен чітко вказати розмір такої компенсації, із посиланням на відповідні докази, що підтверджують такий розмір. Позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя мають містити: перелік спірного майна, визначення його вартості, прохання про поділ майна в натурі або присудження грошової компенсації одному з подружжя, визначення частки кожного в майні (як правило, рівні, якщо немає іншої домовленості).

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України)

Окремо суд звертає увагу позивача на те, що згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постанові від 23.01.2024 у справі №523/14489/15-ц, при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна. Для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідними. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 30.04.2024 у справі №910/12404/21, безпосередню мету, якої прагне досягнути позивач звертаючись з позовом до суду, втілює спосіб захисту порушеного права, застосування якого має за ціль попередити, усунути чи компенсувати наслідки порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного цивільного права та інтересу.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №369/10789/14-ц, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.

Відповідно до частин першої-третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, надасть суду належні докази, що стосуються предмету спору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на те, що позивачем не надано доказів на обгрунтування вартості спірних обєктів рухомого майна, що є предметом позову, суд позбавлений можливості визначити правильність сплати судового збору у справі.

У зв`язку з цим, позивачу необхідно надати звіт про дійсну ринкову вартість спірного майна з зазначенням вартості кожного об`єкту майна окремо, з урахуванням чого зазначити ціну позову та сплатити судовий збір за звернення до суду із позовною заявою.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про компенсацію вартості спільно набутого майна подружжя - залишити без руху.

Запропонувати позивачу протягом 7 днів з моменту отримання ухвали усунути недоліки позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що у разі не виправлення недоліків позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в частині стягнення судових витрат в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк.

Суддя А.М.Тимченко