Справа № 527/2812/25
провадження 2/527/78/26
РІШЕННЯ

іменем України

23 лютого 2026 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Олефір А.О.,

з участю секретаря судового засідання - Семенової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 527/2812/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», яка подана представником позивача - Сарана Артуром Олександровичем до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

22 вересня 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог представник зазначив, що 22.04.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 22.04.2023-100000808. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 7000,00 грн; строком на 70 днів з дати його надання, а саме до 30.06.2023; черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі - "черговий період") Період користування ставкою "Економ" - період фактичного користування Кредитом, протягом якого застосовується фіксована Процентна ставка "Економ", який розпочинається в день, наступний за днем сплати Позичальником повністю всіх Процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів (надалі-період "Економ"). Ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". Ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду "Економ". Позивач виконав умови кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором.

Відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, 16.05.2023 відповідачем було сплачено грошові кошти в сумі 2457,59 грн, які було враховано під час формування довідки про заборгованість, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилася заборгованість у розмірі 12431,34 грн, з яких: 6768,41 грн - заборгованість по тілу кредиту, 5662,93 грн - заборгованість по процентам.

Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 12431,34 грн, а також понесені судові витрати.

15 жовтня 2025 року подав до суду заяву (письмові пояснення), у якій зазначив, що позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують підписання договору про надання кредиту електронним цифровим підписом, зокрема позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора, вчиненим з урахуванням положень ч.ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України. З долучених позивачем документів неможливо встановити те, що саме відповідачем були застосовані будь-яким способом ідентифікатори (коди підписання договору), зокрема, відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційних системах кредитора. Відсутні й докази щодо ідентифікації за номером телефону, який би належав позичальнику. Окрім того, ОСОБА_1 не здійснювалися будь-які активні конклюдентні дії, пов`язані із укладенням із кредитором кредитного договору із визначенням умов, на які посилається позивач. Належним первинним доказом здійснення банківських операції з грошовими коштами клієнтів чи наявності кредитної заборгованості є виписка з рахунку. Проте, надані позивачем документи, в тому числі розрахунок заборгованості, за змістом яких відсутні відомості про здійснення зарахування кредитором на користь відповідача грошових коштів, не доводять факт наявності у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, оскільки не є документами первинного бухгалтерського обліку, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Матеріали справи не містять належних та беззаперечних доказів, що номер банківської карти, який вказаний як номер картки відповідача, належить саме відповідачу. Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» жодним належним достатнім та допустимим доказом не доведено факту передання відповідачу грошових коштів та наявності заборгованості у відповідача за кредитним договором.

Посилаючись на те що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які підтверджують факт укладення між кредитором та відповідачем кредитного договору; вказують на наявність у відповідача заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр»; підтверджують факт надання коштів відповідачу за кредитним договором, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог, представник відповідача просив суд, у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Відзиву відповідач не подав.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник у заяві (письмових поясненнях) від 15 жовтня 2025 року зазначив, що просить справу в цілому розглянути за відсутності відповідача та його представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Приймаючи до уваги те, що представник позивача та відповідача заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

22.04.2023 ОСОБА_1 підписав пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта) та заявку до кредитного договору № 22.04.2023-100000808 від 22.04.2023 (далі Заявка), за умовами якої ОСОБА_1 надано кредит у сумі 7000 грн (п. 2); строком на 70 днів (п.3); дата повернення кредиту - 30.06.2023 (п.4). Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання (надалі - «первинний період») (п.5); черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі - "черговий період") Період користування ставкою "Економ" - період фактичного користування Кредитом, протягом якого застосовується фіксована Процентна ставка "Економ", який розпочинається в день, наступний за днем сплати Позичальником повністю всіх Процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів (надалі-період "Економ"). Ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". Ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду "Економ" (п.6) (а.с.26-31).

22.04.2023 ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту у якому викладено істотні умови, які за своїм змістом є аналогічними викладеними у кредитному договорі.

Судом встановлено, що Паспорт споживчого кредиту, пропозиція ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта) та заявку до кредитного договору № 22.04.2023-100000808 від 22.04.2023 підписано ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором С465.

На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України , якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено в ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається з Квитанції від 22.04.2023, ID операції: , АТ КБ ПриватБанк через систему LiqPay перерахувало на номер платіжного інструменту 414951*68 грошові кошти в сумі 7000,00 грн, призначення платіжної операції: видача за договором № 22.04.2023-100000808 (а.с.21).

Перерахування грошових коштів здійснювалося на підставі Договору № 4507 про надання послуг в системі LiqPay від 01.11.2020, укладеному між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Споживчий центр» (а.с.12-17).

На виконання ухвали суду від 16.12.2025, АТ «Райффайзен Банк» повідомило, що банківська картка № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_2 , рнокпп: НОМЕР_2 . Відповідно до Інформації про рахунок, зокрема 22.04.2023 відбулася трансакція по зарахуванню коштів на вказану картку в сумі 7000,00 грн (а.с.100-101).

З досліджених доказів судом встановлено, що позивач виконав зобов`язання та надав відповідачу кошти у розмірі 7000,00 грн, як встановлено у кредитному договорі.

Судом також встановлено, що номер телефона НОМЕР_3 , який зазначено ОСОБА_1 у Заявці є його фінансовим номером телефона зареєстрованим у АТ «Райффайзен Банк», що підтверджується Інформацією отриманою з центрального вузла Системи BankID НБУ (а.с.32).

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що твердження представника відповідача стосовно того, що матеріалами справи не підтверджується факт підписання кредитного договору та факт отримання кредитних коштів спростовується дослідженими судом доказами, оскільки підтверджено факт отримання відповідачем від позивача кредитних коштів в сумі 7000,00 грн, а отже відбулося реальне виконання умов кредитного договору в частині виконання зобов`язання з надання кредитних коштів та їх отримання позичальником. Окрім того, підтверджено факт належності ОСОБА_2 фінансового номера телефону, на який було відправлено код з смс.

Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.

Згідно з наданою довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 22.04.2023-100000808 від 22.04.2023, заборгованість ОСОБА_2 складає 12431,34 грн, з яких: 6768,41 грн - заборгованість по тілу кредиту, 5662,93 грн - заборгованість по процентам (а.с.11).

Представник позивача у позовній заяві зазначив, що 16.05.2023 відповідачем було сплачено грошові кошти в сумі 2457,59 грн, які було враховано під час формування довідки про заборгованість.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи вказану норму процесуального закону, суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок доведення на позивача своїх вимог та на відповідача своїх заперечень.

Суд констатує, що представником позивача доведено отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі встановленому кредитним договором.

Натомість, представник відповідача заперечуючи проти позову, не надав суду доказів на підтвердження здійснених відповідачем оплат спрямованих на погашення заборгованості за тілом кредиту та сплати процентів у встановленому договором розмірі, які не було враховано позивачем під час здійснення розрахунку заборгованості.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він отримавши від позивача кредитні кошти в розмірі 7000,00 грн повернув їх у встановлений договором строк та сплатив відсотки у встановленому договорі розмірі за користування кредитними коштами, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненнюзаборгованість, яка складає 12431,34 грн, з яких: 6768,41 грн - заборгованість по тілу кредиту, 5662,93 грн - заборгованість по процентам, тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2,19,76-81,89,133,141,258,259,263-265,268,273,352 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133-А, , заборгованість за кредитним договором № 22.04.2023-100000808 від 22.04.2023:

6768,41 грн - заборгованість за тілом кредиту,

5662,93 грн - заборгованість за процентами,

а всього 12431,34 грн (дванадцять тисяч чотириста тридцять одну гривню 34 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, );

відповідач: ОСОБА_1 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_4 ).

Суддя А.О. Олефір