ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/1262/25Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А.
Провадження № 22-ц/817/136/26 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 594/1262/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокат Волинець Сергій Анастасович на ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2025 року, постановлену суддею Губіш О.А., про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Волинець Сергія Анастасовича до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод з користування майном шляхом демонтажу прибудови до житлового будинку,-

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокат Волинець С.А., звернулися в суд із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод з користування майном шляхом демонтажу прибудови до житлового будинку.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Волинець С.А., до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу прибудови до житлового будинку - визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Волинець С.А. просить скасувати ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2025 року та постановити нове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник заявників зазначає, що пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законознавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явлення позову залишити без руху та повернути позовну заяву заявникові.

Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув і вдався до оцінки доказів на тій процесуальній стадії, яка для цього не призначена.

Відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Волинця С.А. до суду апеляційної інстанції не поступав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви заявникові, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокат Волинець С.А., звернулися в суд із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод з користування майном шляхом демонтажу прибудови до житлового будинку.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Волинець С.А., до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод з користування майном шляхом демонтажу прибудови до житлового будинку - залишено без руху, оскільки було встановлено, що така подана з порушенням вимог встановлених ст. 175 ЦПК України та надано позивачу строк для усунення недоліків заяви, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачами у поданій до суду позовній заяві не зазначено обставини та докази, які б стверджували, про те, що прибудови під літ. «а1» пл. 5,70 кв.м/ та під літ. «а2» пл.18,0 кв.м. до житлового будинку по АДРЕСА_1 мають статус самочинного будівництва, які порушують законні права та інтереси позивачів, а саме те, що призвело до перекриття доступу денного (природного) світла та підвищення рівня вологості однієї з кімнат житлового будинку, де вони проживають. Відповідні висновки, заключення з цього приводу позивачами не наведено і докази - не зазначено. Також не вказано, які норми та стандарти надходження денного світла, рівня вологості порушено. Зміст позовної заяви зведено виключно до того, що прибудова є самочинною, без належного обґрунтування тих порушень, яких зазнають позивачі з вини відповідачів.

На виконання вимог даної ухвали суду 05 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Волинець С.А. подав до суду уточнену позовну заяву, у якій зазначив, що на адвокатський запит від 05.07.2024 р. № 21 щодо надання копій документів на будівництво об`єкту містобудування по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 повідомлено, що така інформація у відділі містобудування, архітектури та житлового-комунального господарства Чортківської районної військової адміністрації - відсутня. Водночас рекомендовано звернутися в подібний відділ Борщівської міської ради (а.с. 59).

Як видно з повідомлення Борщівської міської ради Тернопільської області від 12.07.2024 № 1856/03-18, на адвокатський запит від 08.07.2024 № 24, документація стосовно наявності у ОСОБА_3 будівельного паспорта на будівництво або реконструкцію домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 та містобудівних умов і обмежень на будівництво або реконструкцію за адресою, у відділі відсутня (а.с. 61).

Разом з тим, з Інформаційної довідки про стан нерухомого майна, виданого 19.03.2024 р. техніком з інвентаризації нерухомого майна ФОП - ОСОБА_5 за № 121-24 (замовник ОСОБА_3 ), а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , є наступні відомості про зазначений об`єкт: загальна площа житлового будинку АДРЕСА_1 змінена з 145,7 м. кв. на 164,5 м.кв., житлова з 57,0 м. кв. на 72,4 м. кв. у зв`язку з прибудовою до житлового будинку.

Крім того, побудовано самовільно: прибудова літ. "а1" пл. 5.7 м.кв, літ "а2" пл. 18,0м.кв., гараж літ "Б2" пл. 37,1 м.кв. (а.с. 85).

Також при подані уточненої позовної заяви було заявлено клопотання про призначення у справі будівельно-технічної експертизи.

Визнаючи неподаною і повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений ухвалою суду від 20.10.2025 року.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а ст. 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року в справі "Буланов та Купчик проти України", яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (пункт 25 рішення у справі "Кутій проти Хорватії").

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду, як елемента права на справедливий суд згідно зі ст.6 Конвенції.

Згідно з положеннями ст. 185-187 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

За вимогами ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Отже, обов`язок щодо доказування покладений на сторони у справі, у тому числі на позивача щодо доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог, тому суд повинен роз`яснити сторонам їхні процесуальні права щодо подання доказів та в подальшому вирішити спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів і встановлених обставин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу є завданням підготовчого провадження.

Необхідно зауважити, що на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання достатності доказів, поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог, а кожна сторона може розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, відсутність певних доказів не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог, оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.

Вказані висновки викладені В С у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19 (провадження № 61-2192св20) та від 21 січня 2021 року № 201/1333/19.

Оцінка дій особи, яка подала до суду позовну заяву, та (або) дій її представника на предмет добросовісної реалізації процесуальних прав можлива лише після дотримання судом відповідних вимог цивільного процесуального законодавства України.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Наведене свідчить, що суд першої інстанції передчасно повернув позовну заяву позивачам, чим допустив надмірний формалізм і непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачам.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокат Волинець Сергій Анастасович, задовольнити.

Ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

О.З. Костів