Справа № 554/8149/21
Провадження № 2/204/87/26
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

05 березня 2026 року Чечелівськийрайонний суд міста Дніпра складі:

головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря Янчук П.П.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Панченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ), треті особи: ОСОБА_4 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування (адреса місця знаходження: м. Полтава, вул.І Івана Мазепи, буд. 30, 36040), Орган опіки та піклування Центральна адміністрація Дніпропетровської міської ради (адреса знаходження: пр. Л. Українки, буд. 65, м. Дніпро, 49006) про усунення перешкод у спілкування з онуком і його вихованні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 , Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування, Орган опіки та піклування Центральна адміністрація Дніпропетровської міської ради та з урахуванням заяви про зміну предмету позову просила суд усунути перешкоди у спілкуванні з онуком та визначити способи участі у вихованні дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.07.2011 її рідний син ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №801. Від даного шлюбу в них народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З дня народження онука ОСОБА_7 , позивачка приймала активну участь у вихованні, лікуванні та оздоровленні дитини. В 2013 році шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було розірвано. ОСОБА_9 практично весь час, а особливо коли хворів, проживав із позивачкою. Це відбувалось дуже часто, а тому вона була вимушена брати лікарняні, відпустки за власний рахунок, щорічні відпустки на роботі та лікувати онука. Позивачка вказує, що вона із задоволенням віддавала свій час онуку, водила його в садочок, возила на відпочинок для оздоровлення. В червні 2018 мати ОСОБА_7 повернулась до Полтави із міста Дніпро, де проживала майже чотири роки. У вересні 2018 онук пішов до першого класу школи №33 м. Полтави. Щоп`ятниці, після уроків у школі та тренувань по карате, позивачка з чоловіком забирали онука до себе на вихідні. На прохання ОСОБА_7 щосуботи та щонеділі вона возила його на заняття до шахового клуб « Гамбіт ». Весь час позивачка купувала Вадиму всі необхідні речі, одяг, іграшки, взуття. Але з липня 2019 мати ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , припинила спілкування з онуком з невідомих і незрозумілих для неї причин. З 2019 та по цей час позивачка намагалась знайти порозуміння з матір`ю ОСОБА_7 , але на сьогоднішній день позбавлена можливості на спілкування та побачення з онуком, як раніше. Спілкування з ОСОБА_7 відбувалося виключно в школі на перерві та після уроків у групі продовженого дня. Однак у зв?язку з карантинними обмеженнями втратили і цю можливість спілкування в школі. На підставі чого, позивачка звернулася до Октябрського районного суду м. Полтава зі позовом до ОСОБА_11 із позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з онуком і його вихованні. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 05.10.2023 позовні вимоги були задоволенні. Проте, постановою Полтавського апеляційного суду м. Полтави вказане рішення було скасовано, справу направлено на новий розгляд до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за встановленою законом підсудності.

Ухвалою суду від 23.08.2024 прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання (Т. 2, а.с.52).

Ухвалою суду від 19.02.2025 залучено Орган опіки та піклування Центральна адміністрація Дніпропетровської міської ради, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору по вказаній цивільній справі (Т.2, а.с.180).

Ухвалою суду від 14.04.2025 зобов`язано орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради надати суду висновок щодо розв`язання спору у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_5 , Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві, орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком (Т. 2, а.с.193).

На виконання ухвали 14.04.2025 вказані документи надійшли до суду 19.05.2025 (Т.2, а.с.202).

Ухвалою суду від 03.06.2025 було закрито підготовче провадження по зазначеній справі та справу було призначено до судового розгляду(Т. 2, а.с.217).

Представник відповідача адвокат Панченко О.О. надала суду відзив на позовну заяву, яким просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтуваннях якого вказала, що в матеріалах справи відсутні докази з приводу вчинення відповідачем перешкод у побаченнях з онуком. З приводу вимог позивача про встановлення онлайн побачень один раз на тиждень у зручний для ОСОБА_7 з його бабусею час не заперечувала. Крім того вказала, що у неї відсутня можливість забезпечити позивачу систематичні зустрічі з її онуком, оскільки вони живуть в різних континентах з відстанню між місцями проживання понад 7740 км. Також зазначила, що вона не проти, якщо відповідач приїздить до них в ОСОБА_12 для проводження часу з онуком, з можливістю спільного відпочинку та спілкування без присутності матері.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явилася про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, представник який діє в її інтересах адвокат Панченко О.О. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підставі зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник відділу опіки та піклування Центральна адміністрація Дніпровської міської радив судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надали суду лист з проханням розглядати справу у їх відсутність та винести рішення, яке відповідатиме інтересам дитини. Крім того, надали суду висновок про недоцільність визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні онука ОСОБА_13 .

Також, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які пояснили, що з моменту народження дитини, хлопчик перебував під повною опікою ОСОБА_2 , оскільки його матір вийшла на роботу. Бабуся забезпечувала дитину матеріально та піклувалась про його розвиток. Разом із дідусем вони залучали онука до різних гуртків та секцій. Свідки також пояснили, що відповідач з 2019 почала чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з онуком з невідомих причин. Наразі свідкам відомо, що позивачка разом зі своїм сином проживають за кордоном та у ОСОБА_16 не має можливості спілкуватися з онуком.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Згідност.12 ЦПК України,цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідност. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 801.

Від даного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія НОМЕР_1 , виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області.

Із наданих документів вбачається, що в 2013 шлюб між між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було розірвано.

ОСОБА_1 являється матір`ю ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_2 про народження та паспортом серії НОМЕР_3 , а отже ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є її онуком.

Позивачу своїй позовній заяві посилаються на те, що відповідач ОСОБА_3 , чинить їм перешкоди у спілкуванні з онуком ОСОБА_7 та порушує їхні права та права дитини.

У зв`язку з чим, остання звернулася до Октябрського районного суду м. Полтава зі позовом до ОСОБА_11 із позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з онуком і його вихованні.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 05.10.2023 встановити бабусі ОСОБА_1 порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних зустрічей:з 01 вересня до 31 травня щороку - кожну другу та четверту неділю місяця, в п?ятницю з 18 год. 00 хв. по неділю 18 год. 00 хв. з можливістю відвідування місця проживання баби, за адресою АДРЕСА_3 без присутності матері; побачення та спілкування з онуком в день, наступний за днем народження дитини з 11 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., якщо цей день припадає на робочий, то днем спілкування вважати наступний за цим днем вихідний, без присутності матері; побачення та спілкування з онуком під час канікул, половина канікул за щорічним шкільним графіком, можливість спільного відпочинку з онуком та його оздоровлення, без присутності матері; побачення та спілкування з онуком під час свят (Т. 1, а.с.192-194).

Проте, постановою Полтавського апеляційного суду від 06.08.2024 вказане рішення було скасовано, справу направлено на новий розгляд до Чечелівського районного суду м. Дніпра (Т.2, а.с. 42-46).

Відповідно до висновку «Про недоцільність визначення порядку участі у вихованні дитини» затвердженого розпорядженням Голови Адміністрації центрального району Дніпровської міської ради від 15.05.2025 № 158-р, є недоцільним визначити органом опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради порядку участі ОСОБА_2 у вихованні онука ОСОБА_4 , у зв`язку із проживанням малолітнього ОСОБА_4 за межами України (Т. 2, а.с.205-206).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, відчимом та падчеркою, пасинком.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей 1989 року, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12-15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці ЄСПЛ, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року (Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі "Нойлінгер і Шурук проти Швейцарії", п. 135; Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", п. 100; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року "М. С. проти України", п. 77).

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участь одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Із системного тлумачення вказаних статей Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватись передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 р. року по справі «Хант проти України»).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вказувала про те, що не відповідаючи на її звернення стосовно встановлення графіку спілкування з онуком, відповідач порушує їх права на спілкування та виховання онука, а тому просять суд зобов`язати відповідачку не чинити перешкоди у спілкуванні з онуком.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України).

Баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні (частина перша статті 257 СК України).

Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення (частина друга статті 257 СК України).

Тлумачення статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу (стаття 263 СК України).

Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга статті 159 СК України).

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина п`ята та шоста статті 19 СК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Слід зазначити, що позов був поданий до Октябрського районного суду м. Полтава ще в серпні 2021 року. В судовому засіданні представник відповідача повідомила, що після 24.02.2022 відповідач разом із дитиною виїхала за кордон, тому змога у спілкуванні онука з бабусею відсутня.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року в справі № 607/13092/16-ц (провадження № 61-1713св17) зазначено, що: «будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

При вирішенні питання щодо встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні малолітньої дитини з бабусею суд враховує малолітній вік дитини, тривалість проживання з матір`ю, відсутність тривалого спілкування з бабусею, на момент ухвалення рішення проживання дитини за кордоном, а тому на думку суду буде сприяти якнайкращим інтересам малолітньої дитини.

Крім того, судом враховується, що позивач та неповнолітній онук тривалий час знаходилися у розлуці та відповідно у дитини могли дещо знизитись прихильність, емоційний зв`язок та довірчі стосунки з нею, у зв`язку з чим спілкування у визначений судом час позивач з малолітньою дитиною мають бути спрямовані у першу чергу на встановлення і налагодження довірчих стосунків з онуком.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування з урахуванням положень ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Встановлюючи порядок спілкування баби з онуком, враховуючи докази, які містяться в матеріалах справи, суд не погоджується із наданим висновком органу опіки та піклуванняпро недоцільність визначення порядку участі у вихованні онука позивачкою, оскільки суперечить інтересам дитини та порушує права баби на виховання внука.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 , Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування, Орган опіки та піклування Центральна адміністрація Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод у спілкування з онуком і його вихованні підлягає частковому задоволенню, шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та обов`язати ОСОБА_3 , під час перебування неповнолітньоїдитини за межами території держави України надавати можливість бабусі - ОСОБА_1 , спілкуватись з онуком, один раз на тиждень, у зручний для нього час, за допомогою засобів телекомунікаційних систем мобільного та/або стільникового зв?язку та відео-зв?язку у вигляді телефонного чи інтернет спілкування, за можливості в режимі відео зв`язку.

При визначенні порядку та способу участі баби та діда у вихованні онука судом враховано, що таке спілкування можливе лише за умови добровільного волевиявлення дитини на таке спілкування. Спілкування у визначений спосіб повинно ґрунтуватися виключно на бажанні дитини, порозумінні та взаємних поступках сторін, здійснюватися без примушування дитини.

Суд відмовляє позивачці у задоволенні інших вимог в частині бажаного графіку спілкування та виховання дитини, шляхом встановлення систематичних зустрічей з можливістю відвідування місця проживання баби, за адресою м. Полтава, без присутності матері; побачення та спілкування з онуком в день, наступний за днем народження дитини, якщо цей день припадає на робочий, то днем спілкування вважати наступний за цим днем вихідний, без присутності матері та побачення та спілкування з онуком під час канікул, половина канікул за щорічним шкільним графіком, можливість спільного відпочинку з онуком та його оздоровлення (бажано червень - липень, листопад щорічно, в зв?язку з трафіком її роботи), без присутності матері, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 разом із неповнолітнім сином фактично проживають за кордоном, тому у разі задоволення позову в цій частині, відповідач не матиме змоги його виконати, враховуючи вік дитини, відстань між Канадою та Україною, та час, необхідний для її подолання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», статями 19, 141, 150, 151, 153, 157-159, 257, 263 Сімейного Кодексу України, ст. 4, 76, 77, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування, Орган опіки та піклування Центральна адміністрація Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод у спілкування з онуком і його вихованні - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні онука ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати ОСОБА_3 , під час перебування неповнолітнього ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межами території держави України надавати можливість бабусі - ОСОБА_2 , спілкуватись з онуком - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , один раз на тиждень, у зручний для нього час, за допомогою засобів телекомунікаційних систем мобільного та/або стільникового зв?язку та відео-зв?язку у вигляді телефонного чи інтернет спілкування, за можливості в режимі відеозв`язку.

В іншій частині позовних вимог відмовити

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , (адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 );

Представник відповідача - адвокат Панченко Олена Олександрівна (адреса місця знаходження: м. Полтава, вул. Гоголя, 7-101);

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 );

Третя особа: Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування (адреса місця знаходження: м. Полтава, вул.І Івана Мазепи, буд. 30, 36040);

Третя особа: Орган опіки та піклування Центральна адміністрація Дніпропетровської міської ради (адреса знаходження: пр. Л. Українки, буд. 65, м. Дніпро, 49006).

Суддя С.В.Чудопалова