Справа №333/9003/25
Провадження №2/333/709/26
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Лузанової А.Д.,

представників позивача ОСОБА_21 ,

Курочкіної А.Ю.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування (місцезнаходження: 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32, )в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про відібрання малолітньої дитини у матері, без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -

встановив:

18.09.2025 року районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначено, що на профілактичному обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває малолітня - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для взяття на облік є проживання дитини в сім`ї, в якій батьки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

До відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло усне звернення від працівників швидкої медичної допомоги про родину ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до інформації, відпрацьовуючи виклик про епілептичний напад, спровокований алкоголем, була виявлена жінка з ознаками сильного алкогольного сп`яніння, чоловік якої перебував у такому ж стані. В приміщенні були порушені санітарно-гігієнічні норми, дитина виглядала недоглянутою, не змогла відповісти, коли востаннє їла. Батьки дитини мали вигляд осіб, які систематично вживають алкоголь.

Спеціалістами відділу служби у справах дітей був здійснений вихід за адресою проживання родини, однак потрапити до помешкання не вдалося, за залишеним викликом ніхто не з`явився. Під час чергового рейду вдалося поспілкуватися з ОСОБА_6 , який назвався вітчимом матері дитини, та повідомив, що батьки дитини - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , наразі вдома відсутні, їм було залишено виклик до відділу служби.

Наступного дня до відділу служби з`явилася ОСОБА_2 з ознаками вживання алкоголю, поводилася агресивно. Працівниками ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області стосовно останньої було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Умови проживання родини ОСОБА_5 тривалий час викликають занепокоєння через санітарний стан помешкання. В будинку майже завжди не прибрано, меблі, підлога, двері брудні. Під час відвідувань вдома, дитина брудна та недоглянута.

Мати - ОСОБА_2 , зловживає алкоголем, часто залишає місце постійного проживання і відсутня вдома по кілька днів, не доглядає за донькою, не займається її вихованням, дитина не мала укладеної медичної декларації, і лише за втручання служби у справах дітей, мати уклала декларацію, але протягом літа медичний огляд для вступу дитини до навчального закладу так і не пройдено, ОСОБА_7 не навчається.

Батько дитини - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

05.09.2025 року під час проведення профілактичного рейду спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей, було відвідано родину за місцем проживання та встановлено, що ОСОБА_8 залишила ОСОБА_7 на бабусю і вже кілька днів вдома не з`являється, дитиною не цікавиться. Також було встановлено, що дитина має педикульоз, у свої 8 років до навчання так і не приступила, так як мати не подала відповідні документи до школи. На виклик до служби мати не з`явилася.

Зазначена поведінка ОСОБА_2 є систематичною, остання неодноразово була попереджена про можливість вилучення дитини із родини, однак жодних висновків вона для себе не зробила, свою поведінку не змінила.

08.09.2025 року ОСОБА_2 з`явилася до відділу служби разом з донькою, причини не навчання дитини та окремого проживання від доньки не пояснила. Стосовно ОСОБА_2 співробітниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.184 КУПАП. За актом проведення оцінки рівня безпеки дитини, ОСОБА_9 було вилучено та влаштовано до КНП «ЗОДКЛ» ЗОР, а за розпорядженням голови РА Запорізької міської ради по Комунарському району №765р від 09.09.2025 року - відібрано у матері, у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю малолітньої дитини.

З урахуванням викладеного, з метою реалізації прав та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування просить суд відібрати малолітню ОСОБА_3 від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав та стягнути з останньої аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів її заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2025 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

07.11.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі, призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_21 підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. Додатково пояснила, що ОСОБА_2 потрапила в поле зору відділу ще до початку повномасштабної війни.

До відділу надійшла скарга від мешканців району про те, що ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, під час візиту комісії відповідачка пояснювала, що вона там не проживає, а лише приходить в гості до своєї матері (бабусі дитини), що й підтвердилося у подальшому під час наступних відвідувань родини.

Також, до відділу служби надходила інформація від працівників швидкої допомоги, що під час відпрацювання виклику про епілептичний напад у стані алкогольного сп`яніння, було виявлено жінку - ОСОБА_2 у стані сильного алкогольного сп`яніння, вона травмувалася.

За викликом до служби ОСОБА_2 з`явилася у стані алкогольного сп`яніння, тому було викликано співробітників поліції, які склали на неї протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП.

Під час багатьох візитів до родини, ОСОБА_2 не було вдома, як вона сама нам пояснювала, вона весь час когось доглядає, лікує, а її дитина в цей час залишалася без материнського догляду, фактично виховувалася бабусею та дідусем.

ОСОБА_2 неодноразово робилися зауваження щодо створення належних умов проживання дитини. У ОСОБА_7 не було укладеної декларації з лікарем, дитина не навчалася, і навіть після втручання спеціалістів та укладення відповідної декларації, дитина не пройшла медичний огляд, мама лише написала заяву до школи, не надавши всіх необхідних документів, ОСОБА_7 так і не приступила до навчання.

ОСОБА_2 , після смерті чоловіка, тобто з липня 2025 року, не проживає разом з донькою, дитина залишилася з бабусею та дідусем.

У зв`язку з небезпекою для життя та здоров`я, було прийнято рішення про негайне відібрання дитини у матері та поміщення її до лікарні. У подальшому, ОСОБА_7 була влаштована до патронатної родини, почала відвідувати школу, їй дуже подобається. До відділу для зустрічей з онукою звернулася лише бабуся - ОСОБА_10 .

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що за адресою: АДРЕСА_1 , постійно проживали, вона, її чоловік (батько ОСОБА_7 ), її мати та вітчим, бабуся, її старший син та ОСОБА_7 . У будинку 3 кімнати, в одній кімнаті проживали її матір з вітчимом, в другій - вона з чоловіком та донькою, в третій - бабуся. Її неповнолітній син проживає разом з батьком за іншою адресою.

Додатково відповідачка зазначила, що вона працює неофіційно, доглядає за хворими людьми похилого віку, тому й була відсутня вдома під час візиту комісії.

До школи дитина спізнилася лише на тиждень, а 08.09.2025 року у неї відібрали дитину, вирвавши з рук, хоча вона плакала, благала на колінах цього не робити, дитина отримала стрес.

Епілептичний напад у мене був у квітні 2025 року. Після смерті чоловіка у червні 2025 року вона дійсно запила, тиждень була в запої. Потім оговталася, працювала. У серпні 2025 року померла бабуся.

В дитячий садок донька не ходила, чоловік сам її виховував. Декларацію з лікарем уклали в серпні 2025 року, а до цього у нас був сімейний лікар в приватній лікарні, але декларацію там не укладали.

Відповідачка повідомила, що вона офіційно не працевлаштована, за оголошенням надає допомогу похилим людям (прибирає, доглядає, купує ліки, продукти харчування).

Вихованням ОСОБА_7 , її навчанням займалися її покійний батько та бабуся - ОСОБА_10 , з матір`ю дитина не хотіла займатися.

ОСОБА_2 заперечила факти перебування в стані алкогольного сп`яніння та зловживання алкоголем, зазначивши, що представниця позивача щось наплутала.

Щодо умов проживання дитини, висловилася про їх належність, в одній кімнаті робили ремонт, будинок підключений до газо-, водо- та електропостачання. Продукти харчування завжди в наявності, іноді бувало, що у ОСОБА_7 не було апетиту, тоді її не примушували їсти.

Вони вирішили, що дитина піде до школи у 8 років, тому самостійно звернулася до директора школи із відповідною заявою. Але дитина вчасно не пішла до школи, оскільки не встигли пройти лише одного лікаря-окуліста, запис до якого був лише на 08 вересня. Цим питанням займалася бабуся, бо вона була зайнята на роботі. Медична довідка для школи вже була в наявності, але дитину забрали представники органу опіки.

Після відібрання дитини, протягом кількох місяців, відповідачка дитину не відвідувала, так як не хотіла травмувати її психіку, а спілкуватися по телефону їй не дозволили. Вона зверталася до патронатної родини з питанням, що треба дитині, на що їй відповідали, що нічого не треба, на дитину виплачують кошти, у її доньки все є.

На майбутнє відповідачка планує заробити гроші, забрати дітей та поїхати жити до м. Києва, діти ходитимуть там до школи. Спочатку з квартирою їй допоможе рідна сестра, яка там мешкає.

На цей час вона мешкає за іншою адресою: у будинку співмешканця, який проходить військову службу. Разом з ними проживає матір співмешканця. Якщо їй повернуть ОСОБА_7 , вона планує з нею проживати у будинку співмешканця.

У судовому засіданні малолітня ОСОБА_3 , в присутності психолога Запорізької гімназії №33 - ОСОБА_11 та патронатного вихователя ОСОБА_12 , пояснила, що навчається у 1 класі, вчитися дуже їй подобається.

В патронатній сім`ї проживає в кімнаті ще з двома дівчатками, вдома вона виконує домашнє завдання, грається, дивиться телевізор, грає на планшеті.

Раніше проживала в будинку з татом, мамою, бабусею, дідусем та прабабусею. Тато і прабабуся померли. Потім її забрали і вона плакала. Вдома їй подобалося жити, вона гралася з подругою, в школі не навчалася, дитячий садок не відвідувала. Мама була вдома, працює дідусь, бабуся працювала раніше, до хвороби.

Всі прогулянки, дитячі заходи відвідувала з бабусею, з мамою нікуди не ходила, не їздила.

Вдома був свій стіл, але він зламався. З бабусею ходила до лікаря, а мама в цей час була вдома, бо в неї голова боліла.

Після того як її забрали з дому, спілкується з бабусею та дідусем, вони приїжджають. З мамою не спілкується, жодного разу мама її не відвідувала. ОСОБА_7 пояснила, що вона сумує за будинком, за бабусею й дідусем, за кішкою.

ОСОБА_7 зазначила, що їй добре і в патронатній родині, і вдома, але хотіла б повернутися додому, до своєї родини.

Психолог ОСОБА_11 пояснила, що вона спілкується з ОСОБА_7 з моменту її перебування в патронатній родині. Дитина весь час цікавиться бабусею, дідусем і кішкою, про маму в її присутності не згадувала жодного разу.

Заслухавши думку представника позивача та відповідачки, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У пункті 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1). Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами (ч. 2).

Відповідно до вимог ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч. 1). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.07.2017 року серії НОМЕР_2 , актовий запис №329. Батьком дитини є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_4 помер (свідоцтво про смерть від 25.06.2025 р. серії НОМЕР_3 ).

Частиною 1 ст.170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

В судовому засіданні встановлено, що позов про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав пред`явлено на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України - ухилення матері від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

У рішенні в справі «Мамчур проти України» Європейський суд зазначив, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Судом встановлено, що малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з бабусею ОСОБА_10 та дідусем ОСОБА_6 .

Матір дитини - ОСОБА_2 за вказаною вище адресою зареєстрована, але станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду, не проживає. Остання не повідомила у судовому засіданні адресу свого проживання.

За час перебування ОСОБА_3 на обліку у відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР, спеціалістами відділу неодноразово здійснювали візити за місцем мешкання дитини з метою обстеження умов її проживання, про що складалися відповідні акти.

Так, згідно акту виходу на адресу проживання від 06.11.2024 року, на підставі усного повідомлення про малолітніх дітей родини ОСОБА_5 , з метою обстеження умов їх проживання, головними спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР ОСОБА_14 та ОСОБА_13 здійснено візит до приватного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вдома нікого не було, залишено повідомлення про виклик до відділу на 07.11.2025 р.

Згідно акту виходу на адресу проживання від 19.11.2024 року, складеного спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР ОСОБА_21, ОСОБА_14 , ФСР ЗМЦСС ОСОБА_19, інспектором СЮП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20, під час візиту вийшов чоловік, який назвався ОСОБА_6 і повідомив, що ОСОБА_2 з чоловіком відсутні вдома. Малолітня онука - ОСОБА_7 перебуває разом з ним вдома. При цьому чоловік мав ознаки алкогольного сп`яніння.

18.12.2024 року головними спеціалістами ОСОБА_13 , ОСОБА_14, старшим інспектором ВЗГ УПП в Запорізькій області ОСОБА_18, у зв`язку з перебуванням родини на профілактичному обліку, з метою захисту прав та інтересів дитини, обстежено умови проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час обстеження встановлено, що 1-поверховий будинок складається з 4-х кімнат, кухні, коридору, санвузлу. Наявна присадибна ділянка, господарські споруди. Газо-, водо-, електропостачання в наявності, опалення - пічне та електричні конвектори. Спальні кімнати потребуються прибирання, наявні меблі та техніка для приготування (вживання) їжі, сну, відпочинку, прання, зберігання речей.

Для виховання та розвитку дитини створено наступні умови: відсутня постіль на дитячому ліжку, наявні одяг та взуття за віком та сезоном, іграшки, гігієна, придатна для споживання дитиною їжа.

Пі час візиту батьки дитини перебували в стані алкогольного сп`яніння, пояснили, що святкують день народження ОСОБА_4 , був накритий святковий стіл. Дитина виглядала доглянутою, була одягнута у святкову сукню.

З батьками була проведена профілактична бесіда щодо шкоди зловживання алкоголем, відповідального батьківства та утримання житла в належному санітарно-гігієнічному стані.

Згідно акту обстеження умов проживання від 07.01.2025 року, підписаним головними спеціалістами ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та інспектором ОСОБА_17, під час відвідування родини ОСОБА_5 , вдома нікого не було, залишено повідомлення про виклик до відділу на 08.01.2025 року.

30.01.2025 року під час візиту спеціаліста ОСОБА_14 та інспектора ОСОБА_16, в помешканні було чисто прибрано, однак дуже брудним було коврове покриття, яке потребувало прання або заміни. У дитини є місце для сну, однак постільна білизна брудна, є одяг та взуття за віком та сезоном, іграшки, придатна для вживання їжа.

На час відвідування, батьків вдома не було, дитина спала.

Згідно акту виходу на адресу проживання від 26.03.2025 року, до комісії вийшла жінка (бабуся дитини), яка гостювала в будинку, у стані алкогольного сп`яніння, та повідомила, що матері з дитиною не має, в помешкання впустити не може. Матері залишено виклик до відділу служби.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 16.06.2025 року, для дитини виділена окрема кімната, яка потребує прибирання, наявні іграшки, ліжко не застелене. Під час візиту мати з дитиною були вдома. З матір`ю проведена профілактична бесіда щодо вживання алкогольних напоїв, встановлено термін для створення умов для навчання дитини.

Обстеженням умов проживання 19.06.2025 року головними спеціалістами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , встановлено, що мати - ОСОБА_2 відсутня вдома, з її слів - знаходилась на роботі, місце роботи повідомити відмовилась. Бабуся ОСОБА_10 , за відсутності ОСОБА_2 , відмовилась від обстеження умов проживання дитини (акт від 19.06.2025 року).

Згідно акту обстеження умов проживання дитини від 05.09.2025 року, головними спеціалістами ОСОБА_22, ОСОБА_21 та інспектором ОСОБА_23, здійснено вихід на місцем проживання дитини, в ході якого обстеження умов проживання дитини не проводилося. Бабуся - ОСОБА_10 , повідомила, що мати дитини з ними не проживає.

05.01.2026 року спеціалістами відділу ОСОБА_21 та ОСОБА_14 проведено обстеження умов проживання дитини - ОСОБА_3 , в ході якого встановлено, що в будинку розпочато ремонт, кімнати мебльовані, є необхідна побутова техніка, помешкання частково потребує прибирання. Дитина матиме окрему кімнату, є місце для сну, одяг в наявності.

Під час візиту встановлено, що ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає з липня 2025 року (після смерті чоловіка). Ремонт у будинку триває, бабуся ОСОБА_10 виявила бажання взяти дитину під опіку.

Під час розгляду справи по суті судом встановлено, що мати - ОСОБА_2 , зловживала алкогольними напоями, часто залишала дитину без нагляду, до втручання спеціалістів відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР, ОСОБА_15 не мала укладеної декларації з лікарем, не ходила до школи, у зв`язку з чим стосовно ОСОБА_2 складалися протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 та ч.2 ст.184 КУпАП.

Доказів протилежного матеріали цивільної справи не містять та визнані відповідачкою.

Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пішла до першого класу (дитина шкільного віку); помешкання потребує ретельного прибирання; наявні ознаки незабезпечення дитини належним харчуванням та необхідною медичною допомогою; мати має ознаки алкогольного сп`яніння, тривале вживання. Встановлено дуже небезпечний рівень для дитини, мати не здатна виховувати дитину через низький батьківський потенціал та шкідливі звички, що становить загрозу для її життя та здоров`я.

09.09.2025 року, на виконання розпорядження голови РА ЗМР по Комунарському району Волобуєва В. №765р від 09.09.2025 року, в інтересах дитини, на підставі подання відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 08.09.2025 р. №07-08/910, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно відібрана у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суду надано висновок №136/01-36/19.02 від 29.01.2026 року про доцільність відібрання малолітньої ОСОБА_3 у матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав.

Згідно з частинами першою та другою статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року «Савіни проти України» (заява № 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Так, заслухана у суді малолітня ОСОБА_15 , якій на час розгляду справи виповнилося 8 років, у присутності психолога та патронатного вихователя суду пояснила, що їй добре і в патронатній родині, і вдома, вона хотіла б повернутися додому.

Водночас, під час судового розгляду було встановлено тісний зв`язок ОСОБА_7 з її бабусею, а не з матір`ю дитини - відповідачки у справі.

Також, судом встановлено, що представники органу опіки та піклування належним чином супроводжували сім`ю ОСОБА_5 : неодноразово, починаючи з листопада 2024 року і до вересня 2025 року обстежували умови проживання дитини, проводили профілактичні бесіди з відповідачкою та фактично останній надавали термін виправити ситуацію.

ОСОБА_2 ігнорувала вимоги та поради органу опіки, фактично не займалася дитиною і свій обов`язок по вихованню ОСОБА_7 переклала на бабусю дитини.

Встановлено, що за час судового розгляду мати відповідачки почала ремонтні роботи у будинку, з метою поліпшення умов проживання ОСОБА_7 . Водночас, на цей час ці роботи припинені у зв`язку з відсутністю необхідних коштів.

ОСОБА_2 , на думку суду, за час судового розгляду так і не змінила своє відношення до виховання дитини, не виправила на краще ситуацію, її твердження про те, що вона дуже бажає повернути ОСОБА_7 додому, фактично нічим не підтверджуються. ОСОБА_2 приділяє більше уваги роботі та своєму особистому життю, ніж вихованню дитини.

Суд при прийнятті рішення прийняв до уваги думку дитини (щодо бажання жити вдома), але виходив з її найкращих інтересів.

З огляду на встановлені судом обставини, вбачається, що ОСОБА_2 , за час перебування на профілактичному обліку, належних висновків для себе не зробила, поведінку стосовно малолітньої доньки не змінила, на зауваження комісії не відреагувала, конкретного бачення щодо майбутнього життя доньки, її виховання, піклування, забезпечення, суду не надала, що свідчить про ухилення, в порушення вимог ст.ст.150, 152, 155, 180 СК України, від виконання обов`язків матері по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини, а тому суд, керуючись найкращими інтересами дитини, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та відібрати малолітню ОСОБА_3 у матері - ОСОБА_2 , без позбавлення її батьківських прав.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини

Частиною 4 ст.170 СК України передбачено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Статтею 180 СК України врегульовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно п.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідачки на утримання малолітньої дитини, суд виходить з того, що відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», у 2026 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком від до 6 років з 1 січня складає 3 512 гривень.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачка є працездатною особою, доказів того, що за станом здоров`я вона не може працювати, а її матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, останньою надано не було.

З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дитини, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на період відібрання дитини у матері, починаючи стягнення з 18.09.2025 року, оскільки, на підставі ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Також, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідачку.

Керуючись ст.ст. 130, 141, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування (місцезнаходження: 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32, )в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про відібрання малолітньої дитини у матері, без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Відібрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав.

Стягнути на період відібрання дитини з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь особи або закладу, що буде здійснювати опіку/піклування, аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 18.09.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному обов`язковому виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20.02.2026 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод