МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/7487/25
Провадження № 2/210/600/26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 лютого 2026 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого судді Сільченко В. Є.

секретаря судового засідання Козіної В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06 листопада 2021 року між, позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується актовим записом №644 від 06 листопада 2021 року, зареєстрований Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (на теперішній час - Криворізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)).

Від фактичних шлюбних відносин, в яких позивач з відповідачем перебували з 2015 року, сторони мають неповнолітню дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом №7 від 13 липня 2016 року, зареєстрованим Виконкомом Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.

Спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини у сторін немає. За спільною домовленістю між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_5 , син ОСОБА_4 , після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір`ю відповідачем ОСОБА_2 .

Фактичні шлюбні відносини сторони припинили з листопада 2025 року. Спільне життя з відповідачкою не склалося внаслідок того, що кожен із нас має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Саме з листопада 2025 року сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство ними не ведеться, мають роздільний бюджет.

Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, відчуття любові й поваги один до одного, взаємодопомоги, підтримки та піклування, що є морально-правовою основою шлюбу.

Наміру зберегти сім`ю в подальшому у сторін немає. Примирення та збереження шлюбу є неможливим. На даний час шлюб носить формальний характер.

Щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя - спору немає, оскільки майно вирішили розділити в добровільному порядку. В разі виникнення спору при поділі майна, спір буде вирішено в судовому порядку.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача ОСОБА_1 , так і інтересам дитини ОСОБА_4 та відповідачки ОСОБА_2 , а також з урахуванням того, що після розірвання шлюбу не будуть порушені наші особисті права, даний позов підлягає задоволенню.

Тому, представник позивача просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 06 листопада 2021 року Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровській області Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),актовий запис №644.

Представник позивача до початку судового засідання надала заяву, згідно якої просила розглядати справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідачка до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує щодо розірвання шлюбу.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що 06.11.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7).

Від фактичних шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

У відповідності до положень ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень.

Згідно з ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, сім`я розпалась і існує формально, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам сторін.

Крім того, суд враховує також факт визнання відповідачкою позовних вимог та її бажання розірвати шлюбні відносини з позивачем.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачкою.

Отже, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Клопотання від відповідачки стосовно зміни прізвища не надходило, суд вважає за необхідне залишити останній після розірвання шлюбу прізвище, взяте під час реєстрації шлюбу ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст.ст. 105, 109, 110, 112, 113, 114 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 18, 141, 200, 206, 247, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Шлюб укладений 06 листопада 2021 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровській області Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),актовий запис №644 розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачці залишити прізвище ОСОБА_6 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, передбаченому ст.ст. 354-356 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. Є. Сільченко