ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/77/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2026 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Соловйова І.М.,

за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,-

Встановив:

19.01.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1201615 від 28.12.2023 в розмірі 37 800 грн.

Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.

Позовна заява подана представником, адвокатом Усенко Михайлом Ігоровичем (свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю 2085 видане 29.09.2012) який діє на підставі Ордера Серія ВС № 1381377 від 02.07.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» та відповідачем укладено Договір про споживчий кредит №1201615, відповідно до умов якого Відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 7000 грн. 21.06.2024 року ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу № 21062024. Відповідно до якого «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Селфі кредит», включно і до відповідача за кредитним договором №1201615 від 28.12.2023. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем становить 37 800 грн. Однак відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку банк і просить стягнути.

Ухвалою суду від 20.01.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та витребувано докази у АТ «УНІВЕРСА БАНК».

На офіційну адресу відповідача, направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 20.01.2026, яка повернулась до суду з причин «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд зазначає, що декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, зокрема з метою створення умов для реалізації прав особи, ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою (ч.1 ст. 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»).

Згідно п.4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270) слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою.

Водночас до повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Враховуючи наведене, наявні підстави вважати, що відповідач вважається таким, що повідомлений про судовий розгляд належним чином.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

05.02.2026 надійшла витребувана інформація з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», відповідно до якої на ім`я відповідача в Банку емітовано картку № НОМЕР_1 на яку здійснено переказ коштів 28.12.2023 в сумі 7 000 грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Відповідно до ст. 526, 530, 599 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним .

Виходячи з положень статей 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. 628 ЦК України.

Судом встановлено, що 28.12.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1201615 шляхом підписання електронним підписом відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора Т958, який був надісланий на номер мобільного телефону НОМЕР_2 . За умовами якого відповідачу надано кредитні кошти у сумі 7 000 грн, строком на 348 днів.

Згідно п. 2.1 Договору Згідно п. 2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжного засобу споживача № 925227. Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1201615 від 28.12.2023 року підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Т958».

Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору.

Згідно п. 1.5.1 кредитного договору знижена процентна ставка 0,01 % в день та застосовується у випадку, якщо споживач як учасник програми лояльності товариства, до 26.01.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше, суми першого платежу визначеного графіком платежів.

Відповідно до графіку платежів, що є додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 1201615 загальна сума процентів за користування кредитом становить 55845,3 грн., загальна вартість кредиту 62845,3 грн. Проценти за перший період нараховуються за зниженою процентною ставкою.

Згідно листа ТОВ «ПЕЙТЕК» № 80 від 20.10.2025 товариством на підставі укладеного договору на переказ коштів №03052022-1 від 2022-05-03 з ТОВ «Селфі Кредит», 2023-12-28 20:15:19 успішно перераховані кошти у сумі 7000,00 грн. на платіжну карту клієнта № НОМЕР_1 , Номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 121d3533-7551-493a-a427-038a97a631f2, Номер транзакції в системі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» - 5e8e319e772b819e09a5e329a2f659d8.

Відповідно до інформації наданої АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 , на яку 28.12.2023 було здійснено транзакцію про зарахування коштів в сумі 7 000 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 1201615 від 28.12.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту встановлено, що відповідач жодного разу не здійснював проплату за даним кредитним договором і тому станом на 21.06.2024, має заборгованість у сумі 37 800 грн, з яких: 7 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30 800 грн - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до положень Договору цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором.

Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору . Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

21.06.2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір факторингу №21062024 від 21.06.2024, відповідно до якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі за Договором про споживчий кредит № 1201615 від 28.12.2023, що укладений між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем. Згідно з витягом з реєстру боржників право вимоги до відповідача становить 37800,00 грн., з яких: 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Даний договір та реєстр прав вимог містять чітку інформацію щодо боржника, номеру та дати договору позики, укладеному між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , та суми заборгованості. Договір факторингу та реєстри прав вимог містять підписи сторін, за такого є належними та допустимими доказами.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 1201615 від 28.12.2023.

На підставі ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно матеріалів справи на момент відступлення права вимоги ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» здійснено розрахунок заборгованості, відповідно до якого відповідач за кредитним договором № 1201615 від 28.12.2023 має заборгованість в розмірі 37 800 грн, з яких: 7 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30 800 грн - сума заборгованості за відсотками. Відсотки за користування кредитом нараховувалися за 176 днів, дана заборгованість позивачем не змінювалась, і більше не нараховувалась.

Таким чином позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. Виключне право на визначення позовних вимог належить Позивачу. У зв`язку з цим, Позивач просить суд стягнути частину заборгованості за Договором.

Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зобов`язання кредитора за Договором виконані в повному обсязі. Водночас відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на дату звернення позивача до суду утворилася заборгованість.

Разом із тим суд погоджується з визначеним позивачем розміром заборгованості лише частково, оскільки нарахування процентів у заявленій сумі не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та умовах договору.

Статтею 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Частиною 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023 доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 не більше 1,5%, а з 21.08.2024 не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, а з кредитного договору № 1201615 від 28.12.2023, відповідачу на споживчі потреби видано кредитні кошти в розмірі 7 000 грн.

Таким чином, на правовідносини, що виникли між сторонами по справі, поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості в частині процентів вбачається, що проценти в період з 28.12.2023 по 25.01.2024 нараховано за зниженою процентною ставкою 0,01 % відповідно до паспорту до кредитного договору. Сума процентів за вказаний період становить 20,30 грн, що відповідає п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Проценти за період з 27.01.2024 по 22.04.2024 нараховано за стандартною процентною ставкою 2.5 % і сума відсотків за вказаний період складає 15 204,70 грн, що також відповідає п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо нарахування процентів за 23.04.2024 по 21.06.2024 в розмірі 10 325 грн, то з поданого позивачем розрахунку вбачається, що такі проценти нараховані по ставці 2.5%, що суперечить Прикінцевим та Перехідним положенням Закону України «Про споживче кредитування» згідно якого з 23.04.2024 денна ставка має бути не більше 1,5%. Тому, враховуючи наведене, за період з 23.04.2024 по 21.06.2024 розмір процентів становить: 7 000 грн (тіло кредиту) * 1,5% (ставка згідно ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування») *60 (кількість днів в періоді) = 6 300 грн.

Окрім цього, позивачем у позовній заяві не надано належного та розумного обґрунтування підстав нарахування 30.01.2024 відсотків у розмірі 5 229,70 грн, а також не наведено мотивів застосування саме такого розміру нарахувань.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що за аналогічних обставин 29.01.2024 та 31.01.2024 відповідачу було нараховано відсотки за ставкою 2,5%, що становило 175 грн за кожен день.

За відсутності обґрунтованих підстав для застосування іншого розміру відсотків, суд виходить із того, що й за 30.01.2024 відсотки підлягають нарахуванню за ставкою 2,5%, що складає 175 грн.

Враховуючи викладене є всі підстави вважати, що розмір заборгованості по процентам визначений позивачем в період за 23.04.2024 по 21.06.2024 в сумі 10325 грн не відповідає чинним нормам закону, а тому в частині вимог про стягнення процентів за вказані дні слід зменшити до 6 300 грн.

Всього до стягнення заборгованості по процентам підлягає сума в розмірі 21615,3 грн., яка складається з відсотків за період з 28.12.2023 по 25.01.2024 в сумі 20,30 грн, за період з 27.01.2024 по 22.04.2024 в сумі 9 975 грн., за період з 23.04.2024 по 21.06.2024 в сумі 6 300 грн.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1201615 від 28.12.2023 у розмірі 23 295,30 грн. У решті позовних вимог слід відмовити.

Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат, суд зазначає таке.

Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову до суду у сумі 2 662,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією №2795 від 13.01.2026.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та належним чином документально підтверджені витрати на сплату судового збору у сумі 2 662,40 грн, що відповідає мінімальному розміру судового збору, який позивач мав би сплатити у разі пред`явлення позову в межах суми, задоволеної судом.

При вирішенні вимоги в частині відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з такого.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), що передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «АПОЛОГЕТ»; ордер серії ВС № 1381377; акт № 104 про надання юридичної допомоги від 12.01.2026; детальний опис наданих послуг до акту № 104, відповідно до якого адвокатським об`єднанням виконано такі послуги: надання усної консультації, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції клієнта, складання та подання позовної заяви до суду.

Відповідно до умов договору вартість надання правничої допомоги в одній кредитній справі становить 8 000 грн. Наданими документами підтверджується фактичне понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі.

Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує характер та складність справи, обсяг наданих послуг, значення справи для сторін, а також принцип співмірності витрат із виконаною роботою.

Суд бере до уваги, що дана справа є незначної складності, у цій категорії спорів сформована усталена судова практика, позовні заяви мають типовий характер, обсяг досліджених доказів є незначним, а підготовка процесуальних документів не вимагала значних часових та інтелектуальних витрат.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованим та співмірним зменшити розмір витрат на правничу допомогу, до 5 000 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог, що становить 3 100 грн.

Інших судових витрат сторонами не заявлено.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», заборгованість за кредитним договором №1201615 від 28.12.2023 року в загальному розмірі 23 295 (двадцять три тисячі двісті дев`яносто п`ять) гривень 30 копійок: 7 000 гривень заборгованість за тілом кредиту; 16 295,30 гривень заборгованість за процентам.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», судові витрати, що складаються із судового збору у сумі 2 662,40 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 100 (три тисячі сто) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1 корпус 28, 4-й поверх; .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 25.02.2026.

Суддя І.М. Соловйов