ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1183/25Головуючий у 1-й інстанції Кравчук В.М.
Провадження № 22-ц/817/355/26 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Храпак Н.М.

Суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря - Хоміцька С.О.

без участі сторін, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу № 593/1183/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», інтереси якого представляє адвокат Крюкова Марина Володимирівна, на заочне рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2025 року, ухваленого суддею Кравчук В.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

у серпні 2025 року до Підгаєцького районного суду Тернопільської області надійшла справа № 593/1183/25, направлена Бережанським районним судом Тернопільської області на розгляд за територіальною підсудністю за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал», поданою представником, адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 94999,91 грн, з яких сума кредиту - 9999,99 грн, сума процентів за користування кредитом - 62499,92 грн, нараховані позивачем проценти за 90 календарних днів - 22500,00 грн та понесені судові витрати (сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн). Розгляд справи просить проводити без участі позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 29.03.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1525673 про надання споживчого кредиту на умовах, встановлених Договором, ТОВ «Слон кредит» зобов`язується надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.3. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 10000 грн. Згідно із п. 1.4. Договору строк кредиту 360 днів: з 29.03.2024 по 24.03.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Слон кредит» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених умов Договору, ТОВ «Слон кредит» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 10000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Щодо нарахованих процентів за користування грошовими коштами, позивач зазначає, що згідно з п.3.1. договору, проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Пунктом 1.5.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. Договору. Пунктом 1.5.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 0,01% в день та застосовується на наступних умовах. Якщо споживач до 28.04.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 24 грудня 2024 року ТОВ «Слон кредит» на підставі Договору факторингу № 24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» набуло право грошової вимоги до Відповідача.

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року ТОВ «Слон кредит» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер.

Враховуючи зазначене, позивач стверджує, що відповідно до укладеного договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року до ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 1525673 від 29.03.2024 загальна сума заборгованості склала 77499,91 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту 9999,99 грн, заборгованості за процентами 62499,92 грн, штрафні санкції 5000,00 грн.

Щодо стягнення заборгованості за процентами позивач зазначає, що за даними щоденного розрахунку заборгованості, сформованого первісним кредитором, вбачається, що у період з дати укладання договору, а саме з 29.03.2024 по 24.12.2024 (дата укладання Договору факторингу), у відповідача перед первісним кредитором утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії договору у розмірі 62499,92 грн.

Відповідно до п. 1.4. строк дії договору № 1525673 строк кредиту 360 днів: з 29.03.2024 по 24.03.2025. Станом на дату укладання Договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року, строк дії Договору № 1525673 від 29.03.2024 не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» у період з 25.12.2024 по 24.03.2025 (90 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 22500,00 грн.

Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «Фінтраст капітал», ані на рахунки первісного кредитора. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 1525673 від 29.03.2024 загальною сумою 99 999,91 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 9999,99 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 62499,92 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» за 90 календарних днів 22500,00 грн, штрафні санкції 5000,00 грн.

Крім того, позивач просить в порядку частин 10, 11 ст.265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де I - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100:365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з відповідача в користь позивача. Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» заборгованість у розмірі 72499,91 грн (сімдесят дві тисячі чотириста дев`яносто дев`ять гривень 91 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» суму сплаченого судового збору в розмірі 1848,67 грн (одна тисяча вісімсот сорок вісім гривень 67 коп.) та судові витрати на правову допомогу у розмірі 5128,42 грн (п`ять тисяч сто двадцять вісім гривень 42 коп.). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», інтереси якого представляє адвокат Крюкова Марина Володимирівна, просить скасувати рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 94999,91 грн, з яких сума кредиту - 9999,99 грн, сума процентів за користування кредитом - 62499,92 грн, нараховані позивачем проценти за 90 календарних днів - 22500,00 грн, 3 % річних, інфляційні втрати та понесені судові витрати (сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в суді першої інстації у розмірі 10000,00 грн, і - в апеляційній інстанції у розмірі 8000 грн).

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначила, що рішення суду є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи та невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав стягувати з відповідача відсотки у період з 25.12.2024 року по 24.03.2025.

Відповідно до умов договору факторингу, укладеного між позивачем та первісним кредитором, позивач набув усі права вимоги за основним зобов`язанням, включаючи як вже існуючу заборгованість, так і майбутню вимогу, яка передбачена договором. Оскільки договором факторингу прямо передбачено право позивача на отримання майбутньої вимоги, а також на нарахування відсотків у разі прострочення оплати, нарахування відсотків з 25.12.2024 року по 24.03.2025 є законним та обґрунтованим. Таким чином, майбутня вимога, що була передана позивачеві разом із договором факторингу, є належним об`єктом правочину, а відсотки за її прострочення підлягають стягненню відповідно до умов договору та положень чинного законодавства України.

Відповідно до п. 1.4. строк дії договору № 1525673 строк кредиту 360 днів: з 29.03.2024 року по 24.03.2025 року.

Станом на дату укладання договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року, строк дії договору № 1525673 від 29.03.2024 року не закінчився.

А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 25.12.2024 року по 24.03.2025 року (90 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 2,5%, у сумі 22 500,00 грн, згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»:9999,99 грн * 2,5% = 250 грн*90 календарних дні = 22 500,00 грн.

У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.4. Договору № 1525673 від 29.03.2024 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 84 999,92 грн. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 62499,92 грн., проценти нараховані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у сумі 22 500,00 грн.

Відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», інтереси якого представляє адвокат Крюкова Марина Володимирівна до суду апеляційної інстанції не поступав.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» адвокат Крюкова М.В. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином був повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку судової повістки до електронного кабінету.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання, також не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення №R06, яке повернулося у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною ним адресою.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з п. 2, п.3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи та день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 09.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (відповідач) укладено Договір № 1525673 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» у формі електронного документу (а.с.37-41). Відповідно до реквізитів Договору № 1525673 від 29.03.2024, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «К771».

Відповідно до п. 1.3. Договору сума кредиту (загальний розмір) складає:10000,00 грн.

Пунктом 1.4. Договору передбачено, що строк кредиту - 360 днів, тобто з 29.03.2024 по 24.03.2025.

Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

ТОВ «Слон кредит» виконало свої зобов`язання за договором та надало ОСОБА_1 кредит в сумі 10000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 через систему Pay Tech, що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 15.01.2025 (а.с.17зв.) про здійснення переказу коштів на вказаний рахунок та інформацією, витребуваною судом за клопотанням позивача у банка-емітента АТ КБ «Приватбанк». Так, АТ КБ «Приватбанк» підтвердив, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку 29.03.2024 надійшло зарахування коштів у розмірі 10000,00 грн (а.с.119).

Успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта ОСОБА_1 від ТОВ «Слон кредит» також підтверджується договором про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ "ПЕЙТЕК"(арк.спр.26-27 зв.) та додатковою угодою №3 до договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022 (а.с.25зв) .

Згідно з п.3.1. Договору, проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт.

Пунктом 1.5.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. Договору.

Пунктом 1.5.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 0,010% в день та застосовується на наступних умовах. Якщо Споживач до 28.04.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Відповідно до п.5.1. цього Договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів.

Невід`ємною частиною кредитного договору є паспорт споживчого кредиту (а.с.34-35зв), офіційні правила програми лояльності ТОВ «Слон кредит» для споживачів сервісу «Slon Credit» по продукту «Комфортний» (а.с.59-61) та правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Слон кредит» (а.с.65-77), що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на вебсайті Кредитодавця: www.sloncredit.ua.

24.12.2024 ТОВ «Слон кредит» на підставі Договору факторингу № 24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» набуло право грошової вимоги до Відповідача (а.с.84-87).

Відповідно до пункту 1.1. Договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року: за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно платіжної інструкції № 6308 від 26 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило на користь ТОВ «Слон кредит» кошти згідно договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року.(арк.спр.45).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №24122024 від 24.12.2024 під порядковим номером 1591 у цьому реєстрі значиться відповідач ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості за кредитом якого 77499,91 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу - 9999,99 грн, заборгованість за відсотками 62499,92 грн, заборгованість за пенею 5000,00 грн (арк.спр.28).

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 1525673 від 29.03.2024 року ОСОБА_1 був повідомлений, про що свідчить повідомлення за підписом директора ТОВ «Слон кредит» Миколи Рохманійко, що знаходиться в матеріалах справи (а.с.33-33зв).

Враховуючи зазначене, до Позивача відповідно до укладеного Договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Договором № 1525673 від 29.03.2024 року загальна сума заборгованості склала 77499,91 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 9999,99 грн., заборгованості за процентами 62499,92 грн., штрафні санкції 5000,00 грн.

За розрахунком заборгованості первісного кредитора ТОВ «Слон кредит» загальна сума заборгованості за кредитом на дату відступлення згідно кредитного договору №1525673 від 29.03.2024 станом на 24.12.2024 склала 77499,91 грн (а.с.32зв.), з них за тілом кредиту - 9999,99 грн, нараховані проценти (на дату продажу) 62499,92 грн та штраф/пеня 5000,00 грн.

З вказаного розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед первісним кредитором (а.с.32зв.) вбачається, що відповідач здійснив лише один щомісячний платіж, а саме: 18.04.2024 сплатив 21,01 грн.

Станом на дату укладання Договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року, строк дії Договору № 1525851 від 29.03.2024 не закінчився. Тому, ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» у період з 25.12.2024 року по 24.03.2025 року (90 календарних днів в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем) продовжило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, загалом у сумі 22500,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Фінасова Компанія «Фінтраст капітал» (9999,99 грн * 2,5% = 250 грн*90 календарних дні = 22500,00 грн.)

До позову додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.37), відповідно до якої проценти нараховувалися від 28.04.2024 до 24.03.2025, а загальна сума заборгованості за кредитом склала 92530,00 грн, з них за тілом кредиту - 10000,00 грн та нараховані проценти - 82530,00 грн.

До позовної заяви також додано розрахунок заборгованості за договором, підписаний в.о генерального директора ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» Сівек С.С., відповідно до якої проценти позивачем нараховувалися від 25.12.2024 до 24.03.2025, а загальна сума заборгованості за кредитом склала 32499,99 грн (арк.спр.30зв.-31зв), з них за тілом кредиту - 9999,99 грн та нараховані проценти - 22500,00 грн.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач має перед ним заборгованість за Договором № 1525673 від 29.03.2024 загальною сумою 99999,91 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 9999,99 грн, нарахованих первісним кредитором процентів - 62499,92 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» за 90 календарних днів - 22500,00 грн, а також штрафних санкцій 5000,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не в повній мірі виконав взяті на себе зобов`язання, чим порушив права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з нього в користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» заборгованості в сумі 72499,91 грн, з яких: основний борг - 9999,99 гривень та проценти за користування кредитом в розмірі 62499,92 грн.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду в повному обсязі погодитися не може, з огляду на таке.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за особливостями укладення кредитного договору в електронній формі шляхом підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «К771», 29.03.2024 уклав договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1525673 з ТОВ «Слон Кредит».

Отже, у відповідності до вимог ч.6 та 8 ст.11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов щодо суми кредиту, строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, розмір і тип процентної ставки та уклали в належній формі кредитний договір.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем за договором про надання кредиту виконало та надало йому кредит в сумі 10 000 грн, що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 15.01.2025 (а.с.17 зв.) та інформацією, витребуваною судом за клопотанням позивача у банка-емітента АТ КБ «Приватбанк», з якої встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку 29.03.2024 надійшло зарахування коштів у розмірі 10000,00 грн (а.с.119).

Таким чином, встановивши факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, а також факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору та у строки визначені сторонами, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача, заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9999,99 грн, з урахуванням сплати відповідачем 0,01 грн.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 62499,92 грн колегія суддів в повному обсязі не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, виходячи з такого.

У справі, яка переглядається судом встановлено, що відповідно до положень пункту 1.4 договору про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1525673 від 29.04.2023: строк кредиту становить 360 днів: з 29.03.2024 року по 24.03.2025 року.

Станом на дату укладання договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», за яким позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1525673 від 29.04.2023, строк дії кредитного договору № 1525673 від 29.03.2024 року, ще не закінчився, а тому позивач ТОВ «Фінтраст Капітал» мав право нараховувати відповідачу відсотки в межах строку дії кредитного договору, а саме за період з 25.12.2024 по 24.03.2025.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 20 серпня 2024 року - 1% від суми кредиту за кожен день.

Як вбачається з матеріалів справи, що договір між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» був укладений 29.03.2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24 грудня 2023 року), отже, станом на дату укладення договору кредитодавець міг застосовувати максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений Законом України «Про споживче кредитування», лише у розмірі 1% .

Разом з тим, із наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.162-164) вбачається, що за період із 25.12.2024 по 24.03.2025 позивачем нараховувалися відсотки у розмірі 1,5 % за кожен день користування кредитом, тоді як максимальний розмір не міг перевищувати 1,00 %, а тому за вказаний період слід здійснити перерахунок нарахованих відсотків за користування кредитом з 25.12.2024 по 24.03.2025 (90 днів) * 100 грн (1,00% від тіла кредиту 9999,91 грн ) = 9000,00 грн.

Відтак заборгованість за відсотками за договором №1525673 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 29.03.2024 становить 71499,92 грн (62 499,92 грн + 9000 грн = 71 499,92 грн).

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, перерахунок відсотків відповідно до пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» не здійснив та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за договором №1525673 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 29.03.2024 лише в розмірі 62 499,92 грн.

Що стосується стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат, що прострочення виконання зобов`язаннь за договором №1525673 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 29.03.2024, то вони є безпідставними, оскільки пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що:

на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22);

на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

(2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду на вказане та те, що з 24 лютого 2022 року і по даний час в Україні діє воєнний стан та з огляду на викладені положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, колегія суддів вважає, що підстав нараховувати відповідачу трьох відсотків річних та інфляційних втрат не має, тому позовні вимоги в цій частині є задоволенню не підлягають.

Таким чином, встановивши факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, а також отримання відповідачем коштів за договором кредиту та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору та у строки визначені сторонами, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», заборгованість за договором № 1525673 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 29 березня 2024 року у розмірі 81 499,91 грн, з яких: 9999,99 грн заборгованість за кредитом, 71499,92 грн заборгованість за процентами.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», інтереси якого представляє адвокат Крюкова Марина Володимирівна, слід задовольнити частково, рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», заборгованість за договором № 1525673 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 29 березня 2024 року у розмірі 81 499,91 грн, з яких: 9999,99 грн заборгованість за кредитом, 71499,92 грн заборгованість за процентами.

Щодо вирішення питання судових витрат.

За приписами статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, розподіл судових витрат, понесених стороною у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та її переглядом, зокрема, у суді апеляційної інстанції, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про скасування рішення суду в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом в розмірі 62 499,92 грн.

За подання до суду першої інстанції позовної заяви ТОВ «Фінпром Маркет» сплатило 2422,40 грн судового збору, а за подачу апеляційної скарги сплачено 3633,00 грн, проте його вимоги підлягають задоволенню на 85,79% від заявленої ціни позову (94999,91 грн).

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 5194,93 грн (2078,18+3116,75).

Також зважаючи на те, що апеляційним судом скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення відсотків за користування кредитом, то в силу статті 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі, пропорційно задоволеним позовним вимогам (85,79% від 6720,00 грн), що в сумі становить 5765,09 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статті 15 ЦПК України.

Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року в справі №910/12876/19 суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Згідно з правовою позицієї, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» - адвокат Крюкова М.В. в апеляційній скарзі просить вирішити питання судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та стягнути з відповідача 8000 грн витрат на правову допомогу.

На підтвердження заявлених вимог долучила: копію договору про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07.07.2022, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Крюковою М.В.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №5127 від 29.08.2018; ордер на надання правничої правової допомоги серії АН №1897716 від 27.01.2022; звіт від 26.01.2026 про надання правової допомоги договору про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07.07.2022, згідно з якого вбачається, що вартість отриманих послуг з надання правової допомоги складає 8 000,00 грн за правову експертизу документів, складання та подання апеляційної скарги.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, що заяви від відповідача про зменшення витрат на правову допомогу до суду не поступало.

Відтак, враховуючи заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим та співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг, виконаних робіт, заяви від позивача про зменшення витрат на правову допомогу до суду не поступало, колегія суддів вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 8 000 грн, які позивач поніс у зв`язку із розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, є доведеними належними та допустимими доказами, а тому такі витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про скасування рішення суду в частині стягнення відсотків за користування кредитом в розмірі 62 499,92 грн, що становить 85,79% від ціни позову 94999,91 грн, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню 85,79 % витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6863,20 грн.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується стягнення заборгованості, ціна позову у якій не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», інтереси якого представляє адвокат Крюкова Марина Володимирівна, задовольнити частково.

Рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (місцезнаходження: вул. Загородня, будинок, 15, офіс 118/2, м.Київ, ), заборгованість за договором № 1525673 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 29 березня 2024 року у розмірі 81 499,91 грн, з яких: 9999,99 грн заборгованість за кредитом, 71499,92 грн заборгованість за процентами та судові витрати у розмірі 17 823,22 грн (12628,29 грн витрати на професійну правничу допомогу та 5194,93 грн витрати зі сплати судового збору).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 березня 2026 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома