Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2578/25
Провадження № 2/382/352/26
РІШЕННЯ

Іменем України

26 січня 2026 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

за участю секретаря Голованова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Яготинського районного суду Київської області адвокат Моценко Олександр Вікторович з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, відповідно до вимог якого просить стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дітьми повноліття.

Позов обргунтовано тим, що 02.03.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано Яготинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 17. Від шлюбу сторону мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 добровільно матеріальну допомогу на утримання спільних дітей позивачу не надає. Позивач неодноразово зверталась до відповідача ОСОБА_3 з проханням надати кошти на утримання та виховання дітей в добровільному порядку. Таким чином, з боку позивача були вжиті необхідні заходи щодо отримання аліментів від відповідача ОСОБА_3 проте, з його вини, кошти на утримання дітей надані не були. Оскільки відповідач ОСОБА_3 відмовляється в добровільному порядку сплачувати аліменти, вважаємо, що кошти на утримання дітей необхідно стягувати з нього в судовому порядку. Аліменти боржник нікому не сплачує, є працездатним, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання спільних дітей.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 26.11.2025 року відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень.

27.11.2025 року від відповідача через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив з котрого вбачається, що ОСОБА_3 , категорично заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів у повному обсязі, оскільки вимоги є необґрунтованими та не відповідають дійсним фактичним обставинам, а дії позивачки мають ознаки недобросовісної процесуальної поведінки.

Щодо виконання обов`язку утримання дітей та спільного проживання. Спільне проживання: з 24.08 2022 року і до сьогодні вся сім`я (Позивачка, Відповідач та спільні діти) спільно проживає за однією адресою в Німеччині, що виключає необхідність стягнення аліментів, оскільки обов`язок виконується шляхом безпосередньої участі у забезпеченні житлом та побутових потреб.

Добровільна допомога: Твердження позивачки про ненадання ОСОБА_3 матеріальної допомоги є хибним. На банківський рахунок позивачки в Німеччині здійснюються виплата соціальної допомоги від держави Німеччина на ОСОБА_3 і позивачка розпоряджається цими коштами повністю на її розсуд. Додатково ОСОБА_3 продовжує здійснювати цільові витрати на розвиток дітей за рахунок коштів, які має на рахунку банків в Україні. 15.09.2024 р. ОСОБА_3 було оплачено навчальний курс "Вступ до історії" для ОСОБА_5 у розмірі 8500 грн., що підтверджується квитанцією та листуванням з ФОП - автором та керівником курсу.

Утримання у минулому: з липня 2019 року до березня 2022 року під час перебування в Україні діти були зареєстровані спільно зі мною в Україні проживали спільно та фінансово забезпечував їх. Крім того, так як з кінця лютого 2015 по липень 2019 рік наша сім`я проживала за кордоном, в республіці Ємен, де ОСОБА_3 працював, і забезпечував повне фінансове утримання всієї сім`ї за кордоном, включаючи сина позивачки від попереднього шлюбу, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивачка не надала суду жодного доказу своєї фінансової участі у цей період.

Щодо фінансового забезпечення дітей та спроби необґрунтованого збагачення. Повне забезпечення: Потреби дітей вже повністю покриваються за рахунок спільного проживання та отриманої позивачкою комплексної соціальної допомоги від Уряду Німеччини, яка покриває всі основні життєві потреби.

Фінансовий контроль позивачки: Кошти, призначені на утримання сім`ї (включаючи частку Відповідача), надходять в Німеччині на особистий банківський рахунок позивачки. Таким чином, позивачка має повний контроль над фінансовим забезпеченням дітей. Подвійне стягнення: Вимога стягнути додаткові аліменти в Україні, коли потреби дітей вже покриті державною допомогою та спільним господарством, є спробою необґрунтованого збагачення позивачки за рахунок стягнення подвійних виплат на одні й ті ж потреби.

Враховуючи викладене просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі як у необгрунтованому.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. При цьому, представник позивача зазначив, що дійсно позивачка перебуває за кордоном не працює, навчається, не має на праві власності майна. Також не заперечував того факту, що діти та відповідач теж перебуває за кордоном. Зазначає, що перебуває в суду справа щодо розірвання шлюбу.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутність за наданими документами та відзивом, у задоволенні позову просив відмовити.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника позивача по справі, суд вважає, що у позові слід відмовити.

Стаття 180 СК України встановлює обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, способи виконання такого обов`язку визначаються за домовленістю між ними відповідно до норми ст. 181 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що 02.03.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Від цього шлюбу сторону мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.3-5)

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем реєстрації відповідача по справі (а.с.17).

Сторони по справі та їх діти проживають за кордоном (а.с.18-19, 30-37).

15.09.2024 р. ОСОБА_3 було оплачено навчальний курс "Вступ до історії" для ОСОБА_5 у розмірі 8500 грн. (а.с.20-23, 25-26).

ОСОБА_3 протягом 2020-2025 років здійснювалося перерахування коштів позивачці, що підтверджується банківськими квитанціями. Список та копії квитанцій про оплату ОСОБА_7 комунальних послуг за адресою зареєстрованого спільного проживання його і дітей в Україні у період 2019-2022 років (а.с.45-68).

Скріншоти з публічної сторінки наданий відповідачем (а.с. 69-74).

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 15.12.2020 р. у справі № 382/1494/20 відмовлено у видачі судового наказу ОСОБА_1 про стягнення аліментів із ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в зв`язку з відсутністю допустимих та належних доказів, які підтверджують знаходження на утриманні ОСОБА_1 дітей (а.с. 75).

ОСОБА_1 отримала диплом фахового молодшого бакалавра (за спеціальністю Фармація, отриманий після заочного навчання в Черкаській медичній академії в період 2019-2022 рр.), (а.с.76-87)

Згідно копії рішення Яготинської міської ради від 5 листопада 2020 року № 3040-71-VIІ надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення та передачі їй у власність земельної ділянки по АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.88).

Згідно копій закордонних паспортів вбачається, що позивачка та відповідач , діти перебувають за кордоном, та даного факту не заперечував представник позивача (а.с. 24-25, 30-35, 40-44, 89-95).

ОСОБА_3 має неповнолітню дитину від попереднього шлюбу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та проводили спільно час з позивачкою та дітьми (а.с.101-103).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до роз`яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Вирішуючи спір, суд враховує, що, дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Враховуючи вище викладене, а також те, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже в судовому засіданні не було встановлено, що діти проживають з позивачкою по справі, окремо від відповідача, як і не міститься доказів в матеріалах справи, що свідчать про протилежне. Стороною позивача не надано доказів, що сторони проживають окремо, не мають спільного бюджету, та не спростовано стороною позивача твердження відповідача викладені у відзиві та його клопотаннях.

Враховуючи, що обов`язковою умовою стягнення аліментів з однієї сторони на користь іншої є проживання дитини з одним із подружжя, що визначено ч.3 ст.181 СК України.

Проте стороною позивача не доведено у силу вимог ч.1 ст.181 ЦПК України та вимог ч.3 ст.181 СК України, тієї обставини, що діти проживають окремо від відповідача та сторони не проживають однією сім`єю та не мають спільного бюджету за кордоном, отже позивачем не доведену того факту, що діти перебувають на утриманні позивача по справі, тому з огляду на викладене вимоги позову до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 258-259, 265, 268, 354, 279, 141 ЦПК України, Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 р., ст.ст.180 - 183, 141, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 19.02.2026 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19.02.2026 року.

Суддя Кисіль О. А.