КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/5350/2026 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити певні дії.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.10.2024 року позивачем на веб-сайті ТОВ «Українське бюро кредитних історій» замовлено Кредитний звіт, відповідно до якого за позивачем обліковується поточна заборгованість перед ТОВ «Коллект центр» у розмірі 104454,85 грн, з яких 55 709,58 грн прострочена заборгованість.

Однак, позивач зазначив, що не має будь-яких прострочених заборгованостей, не перебуває в реєстрі боржників та жодних кредитних договорів із ТОВ «Коллект центр» не укладав. Зазначав, що ніколи не надавав дозволу ТОВ «Коллект центр» поширювати щодо себе інформацію та останній також ніколи не повідомляв, що буде поширювати інформацію щодо позивача через ТОВ «Українське бюро кредитних історій».

Відтак, позивач указав, що звернувся до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» з вимогою прибрати інформацію, адже ніяких правочинів із ТОВ «Коллект центр» останній не укладав, письмових згод на передачу інформації щодо себе до бюро не надавав. Також, попросив надати відповідні підтверджуючі документи зі своїм підписом.

Як вказував позивач, у відповідь ТОВ «Українське бюро кредитних історій» було вказано, що отримання підтверджуючих документів від користувачів не передбачено, а лише надається підтвердження про наявність кредитного договору та письмової згоди на передачу інформації, та відповідне підтвердження щодо наявності згоди позивача було отримано.

Посилаючись на наведене, позивач просив суд визнати дії відповідачів щодо поширення інформації через ТОВ «Українське бюро кредитних історій» щодо наявності в позивача заборгованості перед ТОВ "Коллект центр" протиправними; зобов`язати відповідачів вилучити із ТОВ «Українське бюро кредитних історій» інформацію щодо наявності в позивача заборгованості перед ТОВ «Коллект центр».

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що предметом позову є визнання протиправними дії відповідачів щодо поширення інформації через ТОВ «Українське бюро кредитних історій» щодо наявності в позивача заборгованості перед ТОВ «Коллект Центр» та зобов`язати відповідачів вилучити із ТОВ «"Українське бюро кредитних історій» інформацію щодо наявності в позивача заборгованості перед ТОВ «Коллект Центр».

Позивач зазначав, що дійсно, 30 жовтня 2024 року ним на веб-сайті ТОВ «Українське бюро кредитних історій» замовлено кредитний звіт, відповідно до якого за позивачем ніби обліковується поточна заборгованість перед ТОВ «Коллект центр» у розмірі 104 454,85 грн, з яких 55 709,58 грн прострочена заборгованість.

Позивач вважає, що поширення інформації щодо нього є протиправним, оскільки така інформація є неправдивою та поширення такої інформації є протиправним. Зазначав, що він ніколи не давав дозволу відповідачам на поширення будь-якої інформації щодо себе.

Вважає, що Печерський районний суд м. Києва не в повній мірі дослідив наявні документи у справі та не надав їм належну правову оцінку, що призвело до протиправного по-суті судового рішення від 30 вересня 2025 року.

Вказував, що матеріали справи містять лише такі підписані позивачем такі документи:

Анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках проекту «Максимум-готівка».

Додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках проекту «Максимум-готівка»).

Заява на імя Голови правління ПАТ «Альфа-банк» Михайльо В.В..

Зауважив, що самого тексту Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках проекту «Максимум-готівка», яку ніби-то позивач акцептував згідно Анкети-заяви у матеріалах справи немає. Відтак, немає будь-якої Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк», яку б позивач підписав і яка є частиною кредитного правочину.

Позивач також наголошував на тому, що ним ніколи не надавалася користувачу (ТОВ «Коллект Центр») будь-якої письмової згоди на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації щодо нього.

У матеріалах справи наявна згода позивача на ім`я Голови правління ПАТ «Альфа-банк» Михайльо В.В.. При цьому, ця письмова згода адресована лише ПАТ «Альфа-банк» і не адресована ТОВ «Коллект Центр». В жодному документі позивач не надавав дозволу на те, що його згода на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації щодо нього буде передана іншим особам в будь-який спосіб.

Відповідач ТОВ «Коллект центр» для поширення щодо позивача недостовірної інформації щодо ніби-то заборгованості позивача перед ним передає до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» відомості, користуючись письмовою згодою позивача, яка давалась не йому та яка не є частиною Договору № НОМЕР_1 , за яким йому було відступлено право грошової вимоги.

Відтак, вбачається, що від ПАТ «Альфа-банк» до ТОВ «Коллект центр» було за договорами факторингу передано лише право грошової вимоги по договору № 630028198. Добровільна згода позивача на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро була подана лише на ім`я Голови правління ПАТ «Альфа- банк» Михайльо В.В.. Ця згода не є частиною договору № 630028198 та не стосується ТОВ «Коллект Центр». Більше того, позивачем ніколи не надавався будь-який дозвіл на передачу письмової згоди третім особам. Також зазначав, що така передача письмової згоди без відома суб`єкта інформації не передбачена чинним законодавством.

08 січня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ «Коллект Центр» - Ткаченко М.М., в якому просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

12 січня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 ..

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що у ТОВ «Коллект Центр» наявні відповідні первинні документи по зобов`язанню позивача за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 630028198 від 12.09.2013 року разом із письмовою згодою позивача на збір, зберігання, використання та поширення персональних даних за цим договором, що долучені до матеріалів справи.

До того ж, у матеріалах справи наявні договори відступлення права вимоги щодо передачі права вимоги, у тому числі, до позивача за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 630028198 від 12.09.2013 року з визначенням суми боргу позивача.

Доказів, які би підтверджували повне виконання зобов`язань за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 630028198 від 12.09.2013 року матеріали справи не містять.

Позивач не оспорював факт підписання ним договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 630028198 від 12.09.2013 року та письмової згоди на обробку персональних даних, на збір, надання, використання та поширення будь-яким чином інформації про позивача через бюро кредитних історій.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначені Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

Кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до закону.

У статті 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» закріплено, зокрема, що: бюро кредитних історій (далі - Бюро) - юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію; користувачем є юридична особа або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 9 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» інформація для формування кредитної історії надається Користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з Користувачем. Користувач у разі укладення кредитного правочину та отримання письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації щодо нього надає до Бюро інформацію: 1) про себе, що ідентифікує його як Користувача; 2) про суб`єкта кредитної історії, яка визначена пунктами 1 і 2 частини першої статті 7 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро вилучає з кредитної історії інформацію в разі відсутності кредитного правочину або визнання його недійсним.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро вилучає з кредитної історії всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього.

Відповідно до ч. 5 статті 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» суб`єкт кредитної історії має право звернутися до Бюро з письмовою заявою у разі незгоди з інформацією, що складає його кредитну історію, за винятком інформації про кредитний бал. Заява має включати коментар обсягом не більше ніж 100 слів щодо інформації, що заперечується.

Відповідно до ч. 6 статті 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро при отриманні заяви від суб`єкта кредитної історії зобов`язане на час перевірки інформації позначити кредитну історію такого суб`єкта кредитної історії відповідною позначкою та протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви звернутися до Користувача, який надав інформацію, що заперечується, про її підтвердження або зміну.

Відповідно до ч. 8 статті 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро вносить зміни до інформації, що міститься у кредитній історії суб`єкта кредитної історії, та знімає з кредитної історії позначку у разі зміни Користувачем інформації, що заперечувалася суб`єктом кредитної історії.

Відповідно до ч. 9 статті 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро вилучає з кредитної історії суб`єкта кредитної історії інформацію, що заперечується суб`єктом кредитної історії, а також знімає відповідну позначку, якщо Користувач, який надав цю інформацію, у п`ятнадцятиденний термін з моменту звернення до нього Бюро не надав відповіді.

Відповідно до ч. 11 статті 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» суб`єкт кредитної історії має право оскаржити в судовому порядку дії Бюро або Користувача, які порушують його права.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановлено, що 30.10.2024 року позивачем на веб-сайті ТОВ «Українське бюро кредитних історій» замовлено Кредитний звіт, відповідно до якого за позивачем обліковується поточна заборгованість перед ТОВ «Коллект центр» у розмірі 104 454,85 грн, з яких 55 709,58 грн прострочена заборгованість.

12.09.2013 року позивачем, відповідно до анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (№ 630028198 згідно з внутрішньою обліковою системою банку, відповідно до чек-листа), відповідно до якого останньому встановлено ліміт відновлювальної кредитної лінії у 75 000,00 грн (п. 2.1. Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.)

Відповідно до Заяви від 12.09.2013 року позивач надав свою письмову згоду на обробку персональних даних, а також на збір, надання, використання та поширення будь-яким чином інформації через бюро кредитних історій (а.с. 42).

21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» укладено Договір факторингу № 1, за яким до останнього перейшло право вимоги за договором № 630028198. У витязі з Додатку 1 до вказаного договору факторингу по боржнику ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 23 728,68 грн.

Відповідно до Договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, укладеного між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», останнє отримало право вимоги за договором № 630028198. У додатку 1-1 до вказаного договору в реєстрі за № 37386 вказано боржника ОСОБА_1 , у графі «№ та назва договору» вказані номер договору з системи обліку первісного кредитора (630028198) і назву в системі обліку ТОВ «Кредитні Ініціативи» (КІ), та заборгованість за договором № 630028198 у розмірі 33 282,82 грн.

Відповідно до п. 11.3 вказаного договору сторони визнали що передача та обробка персональних даних боржників не потребують окремої згоди.

Згідно з п. 11.4 вказаного договору Фактор зобов`язався здійснювати обробку персональних даних боржників у цілях відповідно до цілей передбачених у їхніх згодах.

Надалі, за умовами Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, укладеного 16.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал», до останнього перейшло право вимоги за договором № 630028198 (під номером 23527 у додатку до договору). Також, у додатку до договору зазначено інформацію про наявність заборгованості за договором № 630028198 у сумі 33 545,15 грн.

Відповідно до п. 11.3 вказаного договору сторони визнали, що передача та обробка персональних даних боржників не потребують окремої згоди.

У п. 11.4 вказаного договору визначено, що Новий кредитор зобов`язався здійснювати обробку персональних даних боржників у цілях відповідно до цілей, передбачених у їхніх згодах.

У подальшому, на підставі Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, що був укладений між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр», право вимоги за договором № перейшло до ТОВ «Коллект центр».

За вказаною у додатку до вказаного договору інформацією у позивача обліковувалася заборгованість за договором № 630028198 у сумі 104 454,85 грн.

Згідно 5.4. Договору №10-01/2023 із моменту відступлення (передачі) первісним кредитором (ТОВ «Вердикт Капітал») новому кредитору (ТОВ «Коллект Центр») прав вимоги, новий кредитор є таким, що замінив первісного кредитора у правовідносинах з боржниками, що існують на дату відступлення (передачі) прав вимоги та мають відношення до прав вимоги. До нового і кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» було оформлено кредитний договір № 630028198 право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Коллект центр», та надано згоду на передачу даних до Бюро кредитних історій.

Доводи апеляційної скарги про те, що у позивача дійсно була кредитна картка у ПАТ «Альфа-Банк» з кредитним лімітом у розмірі 8850 грн, однак заборгованість по цій кредитній картці позивачем була повністю погашена, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки позивачем не надано суду доказів належного виконання зобов`язань.

Водночас відповідно до додатку договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року, що був укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр», у позивача обліковується заборгованість за договором № 630028198 (а.с. 87)

Доводи апеляційної скарги про те, що письмова згода на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації щодо позивача адресована лише ПАТ «Альфа-Банк» та не адресована ТОВ «Коллект Центр», суд апеляційної інстанції відхиляє як безпідставні, після укладення договорів про відступлення прав вимоги, до ТОВ «Коллект центр» перейшли всі права відносно кредитних договорів від попереднього кредитора, в тому числі і на використання інформації відносно позивача.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «23» лютого 2026 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко