Номер провадження 6/243/7/2026
Номер справи 243/5853/25
УХВАЛА

Іменем України

з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення

«06» січня 2026 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Чернікової Ю.К.,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового Рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 24 липня 2025 року у справі 243/5853/25 задоволено позов Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості за теплову енергію в сумі 46 476,36 грн., заборгованості за абонентське обслуговування в розмірі 714,94 грн. та судових витрат позивача. Загальна сума грошових вимог 49703,70 грн. (сорок дев`ять тисяч сімсот три гривні 70 коп).

17 грудня 2025 року Дніпровським апеляційним судом було залишено без задоволення апеляційну скаргу на зазначене вище Рішення та відповідно на вказану дату воно набрало законної сили. Слов`янським міськрайонним судом Донецької області було видано відповідний виконавчий Лист від 19 серпня 2025 року, який має бути пред`явлений до примусового виконання. Проте заявник зазначає, що у нього склалися обставини, що ускладнюють виконання Рішення суду в повному обсязі однією сумою, а саме важкий матеріальний стан, що пов`язаний із різким зниженням рівня заробітної плати та вимушеним безробіттям дружини, а також із тяжкою хворобою його неповнолітньої дитини.

Заявник працює на підприємстві критичної інфраструктури в ПАО Донецькоблгаз Слов`янське УГГ, де у зв`язку із складною фінансовою ситуацією з лютого 2025 року було різко знижено рівень заробітної плати, та згідно довідки ПФУ про нараховані заробітну плату/доходи від 20 грудня 2025 року за останні шість місяців його нарахований дохід склав 76247,49 грн. (сімдесят шість тисяч двісті сорок сім гривень 49 коп).

Відповідно після вирахування 18% ПДФО та 5% воєнного збору сума отриманого доходу за останні 6 місяців склала 58710,57 грн. (п`ятдесят вісім тисяч сімсот десять грн 49 коп), тобто в середньому 9785, 09 грн на місяць.

Його дружина ОСОБА_2 з 01 січня 2025 року по теперішній час та на невизначений термін знаходиться в стані призупинення трудового Договору на підставі Наказу № 43к/тр від 30 грудня 2024 року та її дохід за 2025 рік відповідно до довідки ПФУ про нараховану заробітну плату/дохід від 20 грудня 2025 року склав 0 грн 0 копійок. Стан призупинення трудового договору не передбачає можливості стати на облік до центру зайнятості та отримати допомогу по безробіттю. Крім того, неможливість працювати зумовлена хворобою дитини, яка за станом здоров`я відповідно до довідки ЦПСМД Слов`янська № 23/7 від 03 вересня 2025 року потребує постійного домашнього догляду та знаходиться на домашньому навчанні.

Відповідно до Висновку Комунальної установи Інклюзивно-ресурсний центр Слов`янської міської ради № ІРЦ-85800-2025/653339 від 10 вересня 2025 року дитина потребує п`ятого найважчого рівня педагогічного супровіду, передбаченого ПКМУ від 15 вересня 2021 року № 957 Про затвердження Порядку організації інклюзивного навчання у закладах загальної середньої освіти, а саме педагогічного патронажу на дому із постійною асистенцією батьків. Донька заявника ОСОБА_3 2017 року народження за класифікацією розділу VI ПКМУ від 27 грудня 2018 року № 1161 Про затвердження переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг має тяжкий психічний розлад за кодом F71.1. Помірна розумова відсталість з порушенням поведінки. Системне тяжке недорозвинення мовлення. Соціальної допомог дитина на сьогодні ще не отримує - триває процедура додаткових обстежень для оформлення інвалідності та відповідної соціальної допомоги, яка наразі ускладнена відсутністю у м Слов`янську вузьких спеціалістів та браком коштів на забезпечення виїзду дитини на обслідування до найближчого обласного центру.

Таким чином на утриманні у заявника знаходяться не працююча з об`єктивних причин дружина та хвора дитина, яка потребує постійного домашнього догляду та допомоги одного з батьків через нездатність до самообслуговування, а також для забезпечення проведення педагогічного патронажу і супроводження навчання. Зазначеної вище суми доходів сім`ї (в середньому 9785, 09 грн на місяць) вистачає виключно на базові потреби харчування та на часткову сплату комунальних послуг та дохід на одну особу нижчий ніж прожитковий мінімум для відповідної категорії.

Враховуючи вищевикладене, заявник просить розстрочити виконання Рішення Слов`янського міськрайонного суду від 24 липня 2025 року у справі 243/5853/25 на один рік рівними частинами (по 4141,97 грн кожна), щомісячно, періодом з дня постановлення відповідної Ухвали судом по 31 січня 2027 року.

Заявник ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. В судове засідання не з`явився.

ОКП «Донецьктеплокомуненерго» також було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи. В судове засідання представник не з`явився.

Дослідивши документи, надані на підтвердження обставин та всебічно розглянувши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання Рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Якщо судове Рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи Рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового Рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 435 ЦПК України, Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового Рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.3 ст. 435 ЦПК України, Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового Рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання Рішення або роблять його неможливим. Невиконання боржником судового Рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового Рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового Рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових Рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання Рішення.

За приписами ст.124, ч.3 ст.129-1 Конституції України, судові Рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість Рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обов`язковість судових Рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове Рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових Рішень, гарантії статті 6, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.

Судові Рішення, що набрали законної сили, а також ті, що підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових Рішень» виконання Рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо Рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання Рішення.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України, судові Рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами.

Отже, обов`язковість виконання судового Рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справі №140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового Рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України та статтею 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів. Обов`язковість судового Рішення означає, що таке Рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин Рішення).

Суд зазначає, що в цивільному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового Рішення.

Відповідно до ч.3 ст.435 ЦПК України, Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового Рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання Рішення або роблять його неможливим.

З аналізу положень ч.3 ст.435 ЦПК України суд робить висновок, що підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового Рішення, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Тобто, зміна способу і порядку виконання Рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації Рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання Рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 800/203/17. З наведеної норми вбачається, що суд може змінити спосіб або порядок виконання Рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Отже, під зміною способу і порядку виконання Рішення необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації Рішення у разі неможливості його виконання у встановленому раніше порядку і способом. При цьому, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Обґрунтовуючи необхідність зміни способу та порядку виконання Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2025 року у справі 243/5853/25, заявник ОСОБА_4 посилається на скрутне матеріальне становище, хворобу дитини та дружину, яка знаходиться в стані призупинення трудового Договору.

Вказане, на думку Заявника, свідчить про необхідність зміни способу та порядку виконання Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2025 року по справі 243/5853/25.

З приводу вищезазначеного суд повідомляє наступне.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового Рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання Рішення.

Таким чином, Закон прямо пов`язує можливість зміни способу чи порядку виконання судового Рішення не з наявністю складних життєвих обставин як таких, а з об`єктивною неможливістю або істотним ускладненням виконання Рішення у встановлений Законом спосіб.

Судом встановлено, що заявник працює на підприємстві критичної інфраструктури та отримує дохід, який складає близько 9 775 грн на місяць. Дружина заявника перебуває у стані припинення трудових відносин у зв`язку із необхідністю догляду за неповнолітньою дитиною, яка має тяжке психічне порушення та потребує педагогічного патронажу вдома.

Разом з тим, зазначені обставини не свідчать про неможливість виконання судового Рішення у порядку, визначеному Законом, а саме шляхом примусового виконання у межах виконавчого провадження.

Заявником не надано до суду доказів того, що у нього відсутні будь-які доходи або майно, на які може бути звернено стягнення абощо існують юридичні чи фактичні перешкоди для виконання Рішення суду в загальному порядку.

Відповідно до ст. 81 Цивільного Процесуального Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте заявник не довів наявності обставин, які б істотно ускладнювали або унеможливлювали виконання Рішення суду.

Суд вже зазначав, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового Рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 435 ЦПК України).

Тобто, виключною правовою підставою для прийняття судом Рішення про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового Рішення є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання у спосіб чи порядок, які первинно визначені в Рішенні суду.

При цьому під зміною способу і порядку виконання Рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації Рішення в разі неможливості його виконання в раніше встановлений порядок і спосіб.

Разом з тим, здійснення судом зміни порядку чи способу виконання Рішення не повинно змінювати способу захисту порушеного права, обраного судом при вирішенні справи.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №281/1820/14-а, від 16.05.2018 у справі №556/2609/14-а, від 12.04.2018 у справі №759/1928/13-а.

Відтак, зміною способу та порядку виконання судового Рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому суд може змінити порядок і спосіб виконання судового Рішення, не змінюючи при цьому його змісту. В свою чергу, резолютивна частина Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області має зобов`язальний характер щодо вчинення певних дій.

Отже, зміна способу виконання Рішення суду щодо стягнення конкретної суми коштів, потягне зміну Рішення по суті, що не відповідає інституту зміни способу його виконання. Змінивши спосіб виконання такого Рішення, буде змінено Рішення по суті.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в Постанові від 30 липня 2019 року по справі № 281/1618/14-а, в якій також зазначено, що зміна способу і порядку виконання Рішення суду про зобов`язання органу ПФУ здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною.

Суд бере до уваги складні сімейні обставини заявника та стан здоров`я його дитини, однак зазначає, що наявність у сім`ї неповнолітньої дитини із зазначеною хворобою не звільняє боржника від виконання судового Рішення та не є безумовною підставою для зміни способу його виконання.

Відмова у задоволенні заяви не позбавляє дитину права на соціальний захист, медичну допомогу або освіту, а також не перешкоджає заявнику реалізовувати передбачені Законом соціальні гарантії.

При цьому суд зобов`язаний забезпечити баланс інтересів сторін та не допустити порушення прав стягувача, який має право на реальне та своєчасне виконання судового Рішення.

Резолютивна частина Рішення суду у даній справі має зобов`язальний характер, тому зміна способу виконання рішення призведе до зміни Рішення по суті з виходом при цьому за межі вимог.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що заявником не доведено наявності обставин, які відповідно до вимог статті 435 Цивільного Процесуального Кодексу України та статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для встановлення або зміни способу та порядку виконання судового Рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 18, 435 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових Рішень», Конституцією України та ін., -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового Рішення, відмовити.

Апеляційна скарга на Ухвалу суду першої інстанції може бути подано до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо Ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії Ухвали.

Повний текст Ухвали складено 06 січня 2026 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова