Справа № 206/546/26
Провадження № 2-о/206/58/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 суддя Самарського районного суду міста Дніпра Поштаренко О.В., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2026 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду міста Дніпра із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, яку обґрунтувала наступним, що 04 листопада 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 добровільно, усвідомлюючи правові наслідки своїх дій, взяв на себе зобов?язання щодо належного та своєчасного виконання умов договору. Строк виконання основного зобов?язання за цим договором сплинув 10 серпня 2024 року. Проте на момент настання зазначеного строку виконання зобов?язання вже було об?єктивно неможливим, оскільки боржник на той час фактично понад рік як загинув. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 загинув у місті Мар?їнка Покровського району Донецької області на території, яка в той період перебувала у самому епіцентрі активних бойових дій. Його смерть настала під час здійснення волонтерської діяльності, спрямованої на підтримку підрозділів Збройних Сил України та цивільного населення, які перебували під постійним і масованим вогневим ураженням з боку збройних сил російської федерації. На момент загибелі місто Мар?їнка фактично перебувало у стані повного воєнного хаосу: без стабільного зв?язку, без функціонуючих органів державної влади, без можливості роботи органів державної реєстрації актів цивільного стану, без умов для належної фіксації обставин смерті та оформлення відповідних документів. Об?єктивні умови війни унеможливлювали як своєчасне складання медичних документів, так і отримання будь-яких офіційних підтверджень факту смерті у формах, передбачених законодавством України.

ОСОБА_2 загинув не як випадкова цивільна жертва, а як особа, яка свідомо перебувала у зоні підвищеної смертельної небезпеки, виконуючи свій громадянський обов?язок та здійснюючи діяльність, спрямовану на спротив збройній агресії проти У країни. Його смерть стала прямим наслідком воєнних дій. Водночас війна забрала не лише життя людини, а й можливість у встановленому законом порядку зафіксувати сам факт цієї смерті. Збір доказів та оформлення документів у момент трагедії були об?єктивно неможливими з огляду на активну фазу бойових дій та відсутність будь-яких інституційних механізмів. У результаті цього актовий запис про смерть ОСОБА_2 відсутній, державна реєстрація смерті не проведена, свідоцтво про смерть не видане. Таким чином, склалася правова ситуація, за якої особа, яка фактично загинула понад рік тому, з формально-юридичної точки зору продовжує «існувати» у державних реєстрах. Це породжує очевидну правову абсурдність, суперечить принципам правової визначеності та унеможливлює реалізацію заявником своїх законних прав.

Відсутність установленого в законному порядку факту смерті має істотне юридичне значення для вирішення питання щодо дії, обсягу та припинення зобов?язань за договором поруки від 03 березня 2020 року. Без відповідного судового рішення неможливо належним чином визначити правову долю зобов?язання, вирішити питання про припинення поруки, а також встановити можливість або неможливість звернення стягнення на поручителя чи на спадкову масу померлого. Строк виконання основного зобов`язання настав 21 липня 2024 року, однак на той момент ОСОБА_2 уже понад рік як загинув у зоні бойових дій. За відсутності судового встановлення факту смерті виникає стан тривалої правової невизначеності, за якого норми цивільного законодавства не можуть бути застосовані належним чином, а саме зобов?язання формально продовжує існувати без суб?єкта, здатного його виконати.

Суд, означившись з матеріалами заяви, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Отже, на звернення до суду з відповідною заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, в порядку окремого провадження, мають законом визначене коло осіб.

При цьому, заявник не є членом сім`ї або близьким родичем. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України ОСОБА_1 не надає жодних відповідних документів, які б свідчили про родинні стосунки між заявником та померлим.

Отже, в порушення вищевикладених вимог діючого законодавства, заявником не надано суду жодних документів у підтвердження родинних зв`язків з померлою особою, таким чином, не підтверджено її право на звернення до суду з даною заявою.

Європейський суд з прав людини вказав, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Пелевін проти України" від 20 травня 2010 року).

За таких обставин, вважаю необхідним відмовити заявникові у відкритті провадження у даній справі.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 2, 10, 71, 258-261, 315, 317, 318, 352-355 ЦПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - відмовити.

Роз`яснити заявникові, що відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.В.Поштаренко