провадження № 2/570/668/2026
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2026 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Орловської Я.Б.,

відповідача ОСОБА_2 ,

її представника адвоката Семенюк М.О.,

представника третьої особи Рачкилюк М.В.,

секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ в порядку спрощенного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Городоцька сільська рада Рівненського району Рівненської області, Служба у справах дітей Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області про скасування запису про зняття з реєстрації за місцем проживання,

у с т а н о в и в:

покликаючись на позбавлення права на житло внаслідок неправомірних та необгрунтованих дій відповідача, представник позивача адвокат Ярослава Орловська у поданій до суду 20 листопада 2025 року позовній заяві просить скасувати запис Городоцької сільської ради Рівненського району про зняття ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з реєстрації по АДРЕСА_1 ; судові витрати покласти на відповідача.

24 грудня 2025 року представник третьої особи - Городоцька сільська рада Рівненського району Рівненської області Сергій Поліщук через систему "Електронний суд" направив пояснення, у яких він позовні вимоги вважає безпідставними. Зазначає, що зняття з реєстрації місця проживання проведене службовими особами Городоцької сільської ради на підставі заяви власника житла, яким були подані відповідні документи, що підтверджують право власності та процедури, що узгоджується з вимогами Постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», а відтак були відсутні правові підстави для відмови у внесенні відповідного запису. Звертає увагу суду, що на даний час реєстрація місця проживання малолітніх дітей проведена за адресою проживання та реєстрації їх матері, так як малолітні діти позивача приблизно три роки проживають разом зі своєю матір`ю - бувшою дружиною позивача в с.Обарів Рівненського району Рівненської області.

07 січня 2026 року представник відповідача адвокат Марія Семенюк подала відзив, у якому позовні вимоги не визнала. Пояснює, що 17 липня 2024 року за заявою відповідача як власниці будинку позивач разом зі своїми дітьми, які там не проживали вже довгий час, був знятий із зареєстрованого місця проживання. Вважає, що вказане рішення сільської ради прийняте з дотриманням вимог Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», у спосіб, передбачений Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), та у межах наданих відповідачу повноважень, що свідчить про законність прийнятого ним рішення. Доводи позивача про позбавлення його та дітей, діями відповідача, права користування та проживання у помешканні вважає безпідставними оскільки декларування місця проживання, реєстрація місця проживання (перебування) особи не є підставою для набуття такою особою права володіння, користування чи розпорядження житлом. Крім цього, звертає увагу суду, що діти проживають та зареєстровані з їхньою матір`ю, а тому зміна місця реєстрації жодним чином не впливає на їх права. Просить відмовити у задоволенні позову.

13 січня 2026 року представник позивача через систему "Електронний суд" подала відповідь на відзив, у якій зазначає, що посилання сторони відповідача на ч.4 ст.1 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» не заслуговує на увагу, оскільки зазначений Закон набрав чинності лише 01 грудня 2021 року, тоді як реєстрація місця проживання позивача була здійснена у 2019 році. Крім цього, вказує, що у 2019 році відповідач надала згоду на реєстрацію її довірителя у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджує наявність у ОСОБА_5 права користування вказаним житловим будинком. Пояснює, що внаслідок такого постійного та тривалого проживання у позивача сформувався стійкий побутовий зв`язок із зазначеним житлом, адже він облаштовував будинок відповідно до власних потреб та потреб своєї сім`ї, підтримував його у належному стані та використовував як єдине житло. При цьому за проживання у будинку її довіритель не сплачував відповідачці жодних коштів, оскільки між ними не існувало будь-яких договірних відносин чи домовленостей щодо користування приміщенням. Стверджує, що позивач проживав у зазначеному будинку як член сім`ї власника та користувався ним на рівних правах із власником, без обмежень та заперечень з боку відповідачки. Вважає, що позбавлення ОСОБА_5 згідно із законом права користування житлом, до якого він не втратив інтерес, не відповідатиме легітимній меті здійснення власником своїх прав та буде непропорційним втручанням у право на житло, що змусить його нести надмірний тягар, не забезпечить справедливий баланс між правами власника у розумінні статті 1 Протоколу 1 та правом особи на повагу до житла за змістом статті 8 Конвенції.

Крім цього, вказує, що відповідач у добровільному порядку подібну згоду не надає, більше того, вона активно вживає заходів задля фізичного виселення її довірителя з будинку. Водночас у позивача відсутнє жодне інше житло, де б він міг проживати та бути зареєстрованим. Зазначає, що внаслідок зняття місця реєстрації позивач позбавлений права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних та публічних послуг, у нього відсутня адреса для ведення офіційного листування, а тривала відсутність зареєстрованого місця проживання може призвести до притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Крім того, звертає увагу суду, що наразі позивач обмежений у реалізації своїх батьківських прав та виконанні батьківських обов`язків, адже через відсутність зареєстрованого місця проживання він позбавлений можливості перебувати з дітьми цілодобово (із ночівлею), оскільки він фактично не має зареєстрованої адреси, що є необхідною умовою для забезпечення належних умов перебування малолітніх дітей. Просить позовні вимоги задоволити повністю.

Сторони відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Представник третьої особи - Городоцька сільська рада Рівненського району Рівненської області до суду не з`явився.

Враховуючи відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутніст.

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю і по аналогічних мотивах. Повідомив, що хоче бути зареєстрованим у будинку, де проживає, який будувався ним та для нього.

Будучи допитаним в якості свідка показав, що відповідач є його рідною тіткою - рідною сестрою його батька, власної сіи`ї ніколи не мала, тому вони проживали однією сім`єю., разом, стосунки в сім`ї бкли нормальні. Вона допомагала доглядати племінників, коли він проживав з нею в її квартирі в Рівному, всі думали, що вона його матір. Зараз в цій квартирі проживає його рідна сестра. На літній період тітка переїзжала жити в с.Городок, де вона та його батько отримали у спадщину батьківський будинок, де зараз разом проживають, а його батько зробив для своєї сестри прибудову, щоб вона мала особисті комунальні послуги.

Відповідач дійсно за свої власні кошти придбала земельну ділянку, на якій і побудований спірний будинок. Коли він одружився в 2014 році і народилася перша дитина, то тітка запропонувала йому будуватися на цій ділянці, бо вони проживали у батьків дружини. Він погодився і власними силами та за фізмчною і матеріальною допомогою батька та бувшого тестя звели будинок, тітка дала на будівництво власні 6 тис. доларів США, він більше року їздив на заробітки. Пізніше він працював на " ОСОБА_6 " по змінах, а у вільний час будувався, допомагали також друзі. В 2017 році вони з дружиною та двома дітьми перейшли жити в цей будинок, який тітка прийняла в експлуатацію та зареєструвала його, дружину та їх двох дітей. Тітка з дружиною дуже сварилися, згодом вони розлучилися, дружина з дітьми перейшли проживати до своїх батьків, де згодом і зареєструвалися, проти чого він не заперечував, бо це в інтересах дітей, які там навчаються. Згодом він став жити у цьому будинку з другою дружиною та її дитиною, стосунки з тіткою не покращилися і вона виписала його та дітей з будинку. У тітки ключів від цього будинку немає, а хвіртку він закриває, бо у дружини велика собака лабрадор, яка бігає двором.

Його показання підтвердив свідок ОСОБА_1 - його рідний батько, який відмовився реєструвати позивача у своєму житлі, бо "той має свою хату - нехай там і реєструється".

Його представник вказує, що проживання позивача є добросовісним та тривалим, що свідчить про відсутність будь-яких правових чи фактичних підстав для їхнього з дітьми примусового виселення. Більше того, фактично весь житловий будинок був зведений її довірителем за власні кошти та його особистими зусиллями. Пояснює, що на ім`я тітки будинок зареєстрований виключно з тієї підстави, що вона є власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок. Знявши позивача з реєстраційного обліку за місцем постійного проживання, відповідач позбавив його права на житловий сервітут та права проживання за вказаною адресою, де він постійно проживає і дотепер.

Відповідач позов не визнав з підстав, вказаних у відзиві.

По суті спору стверджує, що їй перешкоджають зайти не лише у її будинок, а й на її город, тому вона втрачає урожай. Позивач її ображає, навіть обпльовує, не сказав доброго слова. Вона заробила квартиру в Рівному, де зараз живе сестра позивача, отримала у спадок 1/2 батьківського будинку, де зараз проживає разом з сім`єю брата, купила земельну ділянку, де витратила на будівництво власні кошти. Але їй не дають спокійно жити.

Її представник позов не визнав з підстав, вказаних у відзиві.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області по суті спору показала, що позивачу встановлені часи побачення з його дітьми без визначення конкретної адреси.

Суд встановив такі обставини.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №156850956 від 19.02.2019 ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 , його син ОСОБА_3 , 2015 р.н. та його донька ОСОБА_4 , 2017 р.н., були зареєстровані з 28 вересня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , і дійсно зняті з реєстрації місця проживання за заявою власника 17 липня 2024 року /довідка Городоцької сільської ради №1051 від 21.10.2025/.

24 жовтня 2024 року рішенням виконавчого комітету Городоцької сільської ради Рівненського району №241 визначені ОСОБА_1 періодичні побачення з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 а саме: кожної другої неділі та кожної четвертої суботи місяця з 09 год ранку до 20 год вечора того ж дня з правом забирати дітей до місця свого проживання, з поверненням до місця проживання матері; у разі неможливості побачень та спілкування батька з дітьми у визначений час, перенести зустріч на наступні дні за згодою з дітьми та домовленістю з матір`ю.

Згідно з відповіді на адвокатський запит Городоцької сільської ради вих.№132/03-02-09 від 23.01.2026 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані та проживають по АДРЕСА_2 з 15 жовтня 2024 року по даний час.

У провадженні Рівненського районного суду Рівненської області знаходиться цивільна справа №570/2409/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1 , про виселення із житла. Ухвалою Рівненського районного суду від 18 грудня 2025 року провадження у вказаній справі зупинене до набрання законної сили судовим рішенням по справі №569/25139/25.

Також у провадженні Рівненського районного суду Рівненської області знаходиться цивільна справа №570/599/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна. Ухвалою суду від 12 лютого 2026 року накладений арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Суд дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідив подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою.

Предметом спору у цій справі є, зокрема, оцінка правомірності прийняття Городоцькою сільською радою Рівненського району Рівненської області рішення про зняття позивача із зареєстрованого місця проживання.

Одним з основних конституційних прав людини є право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю /ст.41 Конституції України/.

Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом /ст. 321 ЦК України/.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

З 01.12.2021 набрав чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі - Закон) від 05.11.2021, який регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

Суд звертає увагу, що положення закону не змінюють правовий статус реєстрації, здійсненої до 1 грудня 2021 року, а регулюють порядок дій з цієї дати, а тому суд не погоджується з доводами сторони позивача, що норми вказаного Закону не поширюються на спірні правовідносини.

Ст.2 Закону визначає, що орган реєстрації це виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи; реєстр територіальної громади це інформаційно-комунікаційна система, призначена для обробки визначеної цим Законом інформації, що створюється, ведеться та адмініструється органом реєстрації у порядку, визначеному цим Законом; реєстраційна дія це внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи.

Таким чином, виконавчий комітет Городоцької сільської ради Рівненського району є органом реєстрації, який в межах Городоцької територіальної громади забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади та вчиняє відповідні реєстраційні дії.

Ч.1 ст.18 Закону визначає, що зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється, зокрема за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності (п.2).

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини не здійснюється за заявою власника житла, якщо власником такого житла є один із батьків або інших законних представників дитини.

Відповідно до ч.13 ст.18 Закону орган реєстрації приймає рішення про відмову у знятті із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, якщо: особа подала не в повному обсязі передбачені цим Законом документи (відомості) або документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, є недійсним; відомості реєстру територіальної громади не відповідають відомостям у поданих особою документах або відомостях; за зняттям із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів.

Відповідно до положень вищевказаного Закону постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 затверджений Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (далі також Порядок).

Цей Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.

Згідно з п.50, 61 Порядку реєстраційна дія по зняттю повнолітньої особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за заявою власника житла здійснюється на підставі таких документів: заяви за формою згідно з додатком 6; документа, що посвідчує особу (у разі особистого звернення); документа, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається.

Суд встановив, що позивач був зареєстрований з дружиною та дітьми по АДРЕСА_1 у період з 28.02.2019 по 17.07.2024, зняті з реєстрації місця проживання за заявою власника житла. Неповнолітні діти позивача зареєстровані та фактично проживають разом з матір`ю по АДРЕСА_2 з 15 жовтня 2024 року по даний час.

Суд звертає увагу, що на зміст права власності, згідно з вимогами ст.317 ЦК України, не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Доводи представника позивача щодо відсутності у ОСОБА_1 іншого місця проживання та належного на праві власності нерухомого майна, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки чинне законодавство України не зумовлює при прийнятті відповідного рішення про зняття з реєстрації врахування наявності чи/або відсутності іншого місця проживання фізичної особи, належного на праві власності нерухомого майна.

Також, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог покликався на норми ст.405 ЦК України, а також на положення Декларації прав дитини, Закону України "Про охорону дитинства" щодо порушення діями відповідача інтересів і прав дітей пов`язаних із зняттям з реєстрації. Разом з тим згідно зі ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. А тому покликання сторони позивача на положення ст.405 ЦК України у даному випадку є необґрунтованими і судом не застосовуються.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що при вчиненні оспорюваної реєстраційної дії виконавчий комітет діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування).

Доводи сторони позивача про неправомірність дій відповідача щодо зняття із зареєстрованого місця проживання не знайшли свого підтвердження в суді.

У відповідності до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду справи суд створив всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог. Крім цього, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження взаємозв`язку між діями відповідача щодо зняття з реєстрації проживання позивача та порушенням прав та інтересів неповнолітніх дітей, які мають зареєстроване місце проживання разом з одним із батьків, проживають разом із матір`ю, і такі обставини суд не встановив.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Рішення суду мотивоване правомірністю дій відповідача щодо зняття позивача із зареєстрованого місця проживання, оскільки декларування місця проживання, реєстрація місця проживання (перебування) особи не є підставою для набуття такою особою права володіння, користування чи розпорядження житлом (у тому числі не є підставою для вселення чи визнання за особою права на проживання та/або права користування житлом (у тому числі не є підставою для вселення чи визнання за особою права на проживання та/або права користування житлом). Ніким не скасоване право власності відповідача, він є єдиним власником житлового будинку за вказаною адресою; оскільки саме власник житлового будинку звернувся до органу реєстрації із заявою про зняття з реєстрації позивача, то введення в Україні воєнного стану не є перешкодою для зняття, оскільки право власності є непорушним, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.2 ст.319 ЦК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року всправі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч.1 ст.21 ЦК України).

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (див., зокрема: постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року в справі № 361/2965/15-а (провадження № 11-190апп18), від 09 листопада 2021 року у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21)).

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п.6 ст.3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на сторону, яка їх понесла.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії", заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити у цивільному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Городоцька сільська рада Рівненського району Рівненської області, Служба у справах дітей Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, про скасування запису про зняття з реєстрації за місцем проживання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Служба у справах дітей Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, , місцезнаходження: вул.Т.Г. Шевченка,4, с.Городок Рівненського району Рівненської області.

Третя особа: Городоцька сільська рада Рівненського району Рівненської області, , місцезнаходження: вул.Т.Г.Шевченка,4, с.Городок Рівненського району Рівненської області.

Повне судове рішення виготовлене 23 березня 2026 року.

Суддя: Кушнір Н.В.