Справа № 354/426/25
Провадження № 2/354/125/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 лютого 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ковалюк О.М.

за участі секретаря судового засідання Стремінської А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Яремче в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад обставин справи

Представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4464824 від 12.03.2024 в розмірі 196 480,00 грн, з яких: 20 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 113 980,00 грн - заборгованість за процентами, 62 500 грн - проценти нараховані позивачем проценти за 123 календарних дні; сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн, обґрунтовуючи позов наступним.

12.03.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір № 4464824 про надання споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «71229».

Зазначений кредитний договір було укладено на таких умовах:

сума кредиту складає 20 000,00 грн

строк кредиту 360 днів з 12.03.2024 по 06.03.2025.

періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера.

Згідно Договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за плату відступило, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до Відповідача.

Враховуючи те, що на момент укладання зазначеного вище Договору факторингу між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАНС УКРАЇНА», строк Договору № 4464824 про надання споживчого кредиту від 12.03.2024 не закінчився, позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 125 календарних дні з 26.10.2024 по 27.02.2025 в сумі 62 500,00 грн.

Рішенням №251124/1 єдиного учасника від 25.11.2024 змінено найменування з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на нове найменування ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».

На дату звернення до суду відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму кредиту не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору складає: 20 000,00 грн - тіло кредиту, 113 980,00 грн. - нараховані проценти первісним кредитором, та нараховані позивачем проценти за 125 календарних дні 62 500,00 грн, всього 196 480,00 грн.

За вказаних обставин, позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з даним позовом.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Єрмак Н.В. від 11.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

23.07.2025 ухвалою судді Єрмак Н.В. витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію про належність платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 та інформацію щодо зарахування коштів 12.03.2024 на його рахунок в сумі 20000,00 грн за ініціативою ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» () через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА».

25.08.2025 на виконання ухвали суду від 23.07.2025 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надіслало інформацію, а саме: лист від 13.08.2025 за № 20.1.0.0.0/7-250804/76775-БТ про те, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 та 12.03.2024 було здійснено переказ коштів на суму 20 000,00 грн.

Згідно з ухвалою від 16.09.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Савчук Г.М. № 86 від 06.01.2026, у зв`язку з достроковим закінченням відрядження судді Салтівського районного суду міста Харкова Єрмак Н.В. до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 354/426/25 між суддями, внаслідок якого головуючою суддею обрано Ковалюк О.М.

Ухвалою судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Ковалюк О.М. від 09.01.2026 прийнято до свого провадження цивільну справу № 354/426/25, повторно розпочато розгляд справи по суті.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток повернуті відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Крім того відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся на сайті Яремчанського міського суду Івано-Франківської області.

Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення судової повістки.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

12.03.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором 71229 укладено Договір №4464824 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та підписано паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором 82293. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», затверджених наказом No101-ОД від 20.11.2023 та розміщені на сайті www.credit7.ua. (а.с. 47-55).

Відповідно до умов кредитування сума, наданого відповідачу кредиту складає 20 000,00 грн (п. 1.1. Договору), строком на 360 днів. Періодичність платежів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору (п. 1.3 Договору). Стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Згідно з п. 2.1.договору, кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_3 .

Клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором (п. 5.4.1 Договору).

З копії паспорта споживчого кредиту вбачається, що загальна сума кредиту становить 20 000, 00 грн, строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 2,5 % в день (а.с.34-36).

ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за вказаним договором виконало та 12.03.2024 перерахувало об 14:57:53 на картковий рахунок відповідача 20 000,00 грн, що підтверджується листом ТОВ Універсальні платіжні рішення» № 2062-0111 від 01.11.2024, відповідно до якого на підставі укладеного договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта НОМЕР_1 суму 20 000,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua - 355839313, призначення платежу: зарахування 20 000,00 грн на карту НОМЕР_1 (а.с.16 зворот).

Окрім того, зарахування 12.03.2024 коштів у сумі 20 000,00 грн на платіжну картку відповідача підтверджується інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк» на вимогу суду (а.с.118).

Згідно з договором факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»

відступило, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 по Кредитному договору № 4464824 (а.с.73-82).

Згідно із п. 1.1. за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

На момент набуття позивачем права грошової вимоги до ОСОБА_1 загальна сума заборгованості за Договором № 4464824 становила 143 980,00 грн, з яких: 20 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 113 980,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 10 000,00 грн - штрафні санкції, що підтверджується витягом з реєстру боржників від 25.10.2024 (а.с.14 зворот).

Враховуючи те, що на момент укладання Договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 строк Договору № 4464824 про надання споживчого кредиту від 12.03.2024 не сплив, позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 125 календарних днів за період з 26.10.2024 по 27.02.2025, яке складає додатково 62500,00 грн (а.с.39-40).

Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 змінено найменування на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (а.с.36).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачкою не здійснювалася оплата на рахунок первісного кредитора в рахунок виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки за кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 196 480,00 грн., з них 20 000,00 грн - тіло кредиту, 113 980,00 грн - нараховані проценти, та 62 500,00 грн - нараховані позивачем проценти за 125 календарних дні.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України.

Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205 та 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19, від 16.12.2020 у справі №561/77/19.

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначено Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 (надалі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30.09.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронна комерція - це відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 2, 4 ст. 8 Закону № 675-VIII покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір,

підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що законом передбачено три різні способи акцепту пропозиції на укладення електронного договору.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Згідно з ст. 12 Закону № 675-VIII, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами статей 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 1084 ЦК України).

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи в сукупності та взаємозв`язку, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог й констатує факт порушення прав позивача щодо повернення відповідачкою кредитних коштів з огляду на нижчевикладене.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 уклав 12.03.2024 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» договір № 44648240 про надання споживчого кредиту в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» в сумі 20000,00 грн, строком на 360 днів, шляхом переказу на його банківську картку та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування.

Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 20000,00 грн та їх неповернення на час розгляду справи в суді підтверджується матеріалами справи.

Системний аналіз норм права та встановлення дійсних обставин справи, враховуючи відсутність доказів повернення відповідем боргу станом на день розгляду справи, як і будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої заборгованості, дозволяє суду дійти висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 тіла кредиту в сумі 20 000,00 грн є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Що стосується вимоги про стягнення 113 980,00 грн та 62500,00 грн заборгованості за процентами, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору № 4464824 від 12.03.2024 строк надання кредиту та строк дії договору становить 360 днів, зі сплатою кредиту та відсотків за користування ним в розмірі 2,50 % денно. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

Як вбачається з розрахунку заборгованості проценти за користування кредитними коштами нараховувались в період з 12.03.2024 до 27.02.2025, що відповідає строку кредитування.

Однак, відповідно до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1% .

Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.

Згідно з частиною п`ятою статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір, який є споживчим було укладено 12 березня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування».

Зокрема, нікчемною є умова Кредитного договору, передбачена п. 1.4.1 Договору щодо встановлення денної процентної ставки 2,5% від суми кредиту.

Водночас пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 не більше 1,5%, а з 21.08.2024 не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства.

Кредитний договір № 4464824 укладено сторонами 12.03.2024, із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що проценти за весь період кредитування нараховані за процентною ставкою 2,5%, тобто з 22.04.2024 у розмірах більших, ніж встановлені законом, оскільки з 22.04.2024 максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» не може перевищувати 1, 5%, а з 21.08.2024 1%.

У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Кредитний договір було укладено 12.03.2024, відтак відсотки за користування кредитом становлять:

з 12.03.2024 по 21.04.2024, відсоткова ставка 2,5%: 20 000,00 грн (тіло кредиту) х 2,5% х 41 (кількість днів у періоді) = 20 500,00 грн;

з 22.04.2024 по 20.08.2024, відсоткова ставка 1,5%: 20 000,00 грн (тіло кредиту) х 1,5% х 121 (кількість днів у періоді) = 36 300,00 грн;

з 21.08.2024 по 25.10.2024 (дата передачі права вимоги) слід використовувати відсоткову ставку 1,0%: 20 000,00 грн (тіло кредиту) х 1,0% х 66 (кількість днів у періоді) = 13200,00 грн;

з 26.10.2024 по 27.02.2025 слід використовувати відсоткову ставку 1,0%: 20 000,00 грн (тіло кредиту) х 1,0% х 125 (кількість днів у періоді) = 25000,00 грн.

Загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах строку Кредитного договору №4464824 від 12.03.2024 станом на 27.02.2025 становить 95 000,00 грн.

Окрім того, суд вважає, що стягнення з відповідача штрафних санкцій згідно з умовами договору в розмірі 10 000,00 грн, суперечить закону.

Так, відповідно до Закону України від 15.03.2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов?язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Такі ж положення містить п. 6-1 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від сплати неустойки (штрафу, пені), яка були нарахована у період дії в Україні воєнного стану, у зв?язку з чим у позивача відсутні підстави для стягнення із відповідача штрафних санкцій в сумі 10 000,00 грн.

За наведених обставин, враховуючи, що строк виконання ОСОБА_1 зобов`язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи ним не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої заборгованості, суд дійшов висновку, що даний позов слід задовольнити частково, з

ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4464824 від 12.03.2024 в сумі 115 000,00 грн, з яких: 20 000,00 грн - тіло кредиту, 95 000,00 грн - відсотки за користування. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 265 ЦПК України передбачено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат.

В позовній заяві ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 10 000,00 грн, які є видом судових витрат.

Вирішуючи дану вимогу, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн надано Договір про надання юридичних послуг № 10/12-2024 від 10.12.2024, що укладений між позивачем та адвокатом Столітнім М.М.; Акт приймання-передачі виконаних робіт № 6972 від 27.02.2025; заявка № 6972 від 28.01.2025 на виконання доручення по вищевказаному договору, в якому сторонами визначено види та вартість послуг з надання правової допомоги з приводу стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в загальній сумі 10 000,00 грн (а.с. 18-19,41, 71-72).

Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище.

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.03.2025 у справі 275/150/22, в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між

сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконаних робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.

Відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не вказував на обставини, за яких, як на її думку, заява не підлягала б до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з платіжною інструкцією № 1178 від 27.02.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн (а.с.88).

За правилами з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути 1417,10 грн судового збору та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5850,00 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 288-289 ЦПК України,

у х в а л и в:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором надання споживчого кредиту № 4464824 від 12.03.2024 у сумі 115 000 (Сто п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з яких: 20 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 95 000,00 грн - заборгованість за процентами.

3.Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» 1414,10 (одна тисяча чотириста чотирнадцять) гривень 10 копійок судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5850,00 (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Яремчанським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», , місце знаходження: вул. Загородня, буд. № 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуюча суддя: Оксана КОВАЛЮК