Номер провадження: 22-ц/813/3447/26
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

11.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Драгомерецького М.М., Сєвєрової Є.С.,

перевіривши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, особа, щодо якої розглядається справа: ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, заінтересована особа: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, особа, щодо якої розглядається справа: ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна.

Рішенням Пересипського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, 17 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву.

Також, апелянт ставить питання про поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на те, що 06 жовтня 2025 року ОСОБА_1 вперше звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою. Однак, ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 листопада 2025 року апеляційну скаргу було залишено без руху, оскільки апеляційна скарга надійшла кур`єрською доставкою до апеляційного суду 11 листопада 2025 року та надана апелянтом накладна служби кур`єрської доставки неналежно заповнена та не підтверджує надіслання апеляційної скарги саме 06 жовтня 2025 року, а також апелянтом не надано докази про сплату судового збору. В межах визначеного апелянту строку, ОСОБА_1 було усунено недоліки, однак ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року апеляційну скаргу було повернуто апелянту. Також, апелянт, вказав, що з ухвалою від 03 грудня 2025 року він ознайомився 15 грудня 2025 року у зв`язку з постійними проблемами з постачанням електроенергії у м. Одесі, та просив врахувати викладені обставини, та поновити строк на апеляційне оскарження рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2025 року.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2025 року не може бути відкрито за таких підстав.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішення суду ухвалено 02 вересня 2025 року без участі ОСОБА_1 та його адвоката.

Копію повного тексту рішення суду ОСОБА_1 отримав до свого електронного кабінету 03 вересня 2025 року о 22:53 год., тобто 04 вересня 2025 року, що підтверджується карткою руху документу.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, яка надійшла до апеляційного суду 11 листопада 2025 року за №31826/25-Вх, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції апеляційного суду.

До вказаної апеляційної скарги, апелянтом додано накладну кур`єрської служби доставки №6154 відповідно до якої 06 жовтня 2025 року ТОВ «Двадцять п`ять годин» здійснено відправлення поштового відправлення з такими реквізитами: відправник ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , одержувач: 65078, Одеський апеляційний суд, адреса: м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 24 А, опис вкладеного: апеляційна скарга на рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2025 року у справі №523/5567/24. Апеляційна скарга на рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2025 року у справі №523/17524/23. У графі «відправлення вручено одержувачу» проставлено час «09:45». Послуги оплачено відправником «б/нал».

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 листопада 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строку для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надання доказів на підтвердження дати направлення зазначеної поштової кореспонденції до суду апеляційної інстанції саме 06 жовтня 2025 року засобами поштового/кур`єрського відправлення, в якому містилась апеляційна скарга на рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2025 року, а також сплати судового збору.

27 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про усунення недоліків апеляційної скарги до якої додав лист ТОВ «Двадцять п`ять годин» у якому кур`єрська служба на усний запит надала відповідь, що на тривалість доставки поштового відправлення з апеляційною скаргою вплинули регулярні оголошені повітряні тривоги, під час яких органи державної влади не працюють, що унеможливлює доступ кур`єрів до приміщень суду, а також велика кількість замовлень та складна економічна ситуація. Також апелянтом надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №6154 та квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року апеляційну скаргу було повернуто скаржнику та роз`яснено йому право повторного звернення з апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Вказану ухвалу ОСОБА_1 отримав до свого електронного кабінету 06 грудня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу в матеріалах справи.

Ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року ОСОБА_1 до суду касаційної інстанції оскаржено не було.

17 грудня 2025 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, а також з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.

30 грудня 2025 року до Одеського апеляційного суду надійшли матеріали справи, а 20 січня 2026 року надійшли матеріали апеляційного провадження №22-ц/813/8423/25.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме надання належно заповненої накладної служби кур`єрської доставки, яка б підтверджувала відбитком печатки служби кур`єрської доставки, відбитком календарного штемпелю та ідентифікатором поштових відправлень відправлення кур`єрською службою апеляційної скарги саме 06 жовтня 2025 року, а також надання розрахункового документа, який би також підтверджував відправлення кур`єрською службою апеляційної скарги саме 06 жовтня 2025 року.

05 лютого 2026 року апелянт звернувся до суду з клопотанням про усунення недоліків апеляційної скарги.

У обґрунтування поважності підстав для поновлення строку на оскарження рішення суду апелянт зазначив, що у своєму листі від 25 листопада 2025 року ТОВ «Двадцять п`ять годин» повідомили, що на тривалість доставки вплинули регулярні оголошення сигналів повітряної тривоги, під час яких органи державної влади не працюють, що унеможливлює доступ кур`єрів до приміщень суду. В обробці кур`єрської служби доставки перебуває велика кількість замовлень, при цьому у зв`язку зі складною економічною ситуацією кількість працівників у організації суттєвим чином зменшилась, що впливає на тривалість доставки. Також, службою кур`єрської доставки було надано касовий ордер №6154 від 06 жовтня 2025 року, підтверджуючий здійснення оплати у розмірі 250 грн. ОСОБА_1 .

Апелянт наголосив, що у нього відсутні повноваження щодо встановлення режиму роботи кур`єрської служби доставки, зокрема, стосовно оформлення кур`єрських накладних та оформлення розрахункових документів, що підтверджують оплату відправлень. Зазначив, що у відповіді ТОВ «Двадцять п`ять годин» наявне обґрунтування обставин довготривалості здійснення відправки, вищезазначені обставини не залежать від волі апелянта, останній не мав повноважень впливати на режим роботи служби кур`єрської доставки. Більш того, відправник не є особою відповідальною за заповнення кур`єрської накладної, а зі свого боку лише передав документи та оплатив кур`єру.

Враховуючи вказані обставини, в даній справі встановленню підлягає поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження при первинному подані апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року N 270, визначено порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулювання відносин між ними (далі - Правила), відповідно до пункту 58 яких під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток поштового календарного штемпеля. Дата відбитка поштового календарного штемпеля маркувальної (франкувальної) машини повинна відповідати даті подання письмової кореспонденції для пересилання. Якщо на письмовій кореспонденції, поданій для пересилання, відсутній відбиток поштового календарного штемпеля або зазначена дата не відповідає даті подання її для пересилання, така кореспонденція повертається відправникові для відповідного оформлення.

З матеріалів справи вбачається, а саме з наданої копії накладної №6154, що вона не містить відбитку календарного штемпеля, та не містить ідентифікатора поштових відправлень, за допомогою використання якого було б можливо перевірити дату відправлення кореспонденції.

Слід зазначити, що належними та допустимими доказами підтвердження дати отримання/відправлення поштового відправлення є поштовий конверт із зазначенням ідентифікатора поштових відправлень, згідно якого було б можливо перевірити дату отримання та відправлення кореспонденції.

З урахуванням викладеного апеляційний суд констатує, що надання накладної служби кур`єрської доставки без належного її заповнення (відсутність відбитку календарного штемпелю та ідентифікатора поштових відправлень) не є належним доказом на підтвердження дати надіслання апеляційної скарги саме 06 жовтня 2025 року.

Крім того, у накладній ПН№6154 кур`єрської служби доставки у графі «послуги оплачуються» проставлена відмітка «відправником» «б/нал», тобто послуги кур`єрської служби доставки оплачені відповідачем у безготівковий спосіб, у зв`язку із чим для усунення сумнівів у достовірності наданого до суду доказу скаржнику належало надати до суду доказ здійснення 06 жовтня 2025 року грошового переказу на користь кур`єрської служби доставки за оплату послуг кур`єрської доставки, або надати інший розрахунковий документ (квитанція, чек, платіжне доручення тощо), який би підтверджував зазначений факт. У разі його втрати - надати суду дублікат розрахункового документу чи виписку з банківського / карткового рахунку.

Однак, скаржником додано копію квитанції до прибуткового касового ордера №6154 від 06 жовтня 2025 року, виготовлену друкарським способом та відомості внесені до неї, заповнені кульковою ручкою. Згідно з цією квитанцією ТОВ «Двадцять п`ять годин» прийняло від ОСОБА_1 на підставі накладної ПН №1654 суму 250 грн. Квитанція містить підпис головного бухгалтера та відбиток печатки ТОВ «Двадцять п`ять годин».

Відповідно до п.62 Правил надання послуг поштового зв`язку, підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції є розрахунковий документ про оплату послуги поштового зв`язку.

Розрахунковий документ, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку, за формою та змістом має відповідати вимогам Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 № 13 (далі Положення).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Пунктом 15 ст. 3 зазначеного Закону встановлено, що товарні чеки, накладні та інші письмові документи, що засвідчують передання права власності на товари (послуги) від продавця до покупця, повинні надаватися покупцю таких товарів (послуг) за його вимогою. Оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків у випадках, передбачених Законом про РРО, є правомірним.

Форми та зміст визначених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахункових документів (надання покупцю яких є обов`язковим) встановлені п. 2 розд. II Положення.

Однак, форма та зміст товарного чека законодавчо не визначена, проте, для того, щоб товарний чек визнати розрахунковим документом, він має містити обов`язкові реквізити розрахункового документа.

Враховуючи зазначене вище, товарний чек для визначення його як розрахункового документа згідно із Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» має відповідати вимогам п. 2.2. Положення про форму та зміст розрахункових документів за виключенням відображення в ньому фіскального номера РРО та напису «Фіскальний чек». У разі відсутності цих реквізитів товарний чек може не вважатися розрахунковим документом.

Товарний чек видають продавці, які звільнені від застосування РРО. Проте, скаржником не надано доказів того, що ТОВ «Двадцять п`ять годин» звільнено від застосування РРО.

Відповідно до п.1,2,3 розділу IV Положення розрахункова квитанція - розрахунковий документ, бланк якого виготовлений друкарським способом, а окремі реквізити заповнюються від руки або шляхом проставлення штампа при реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) або при видачі коштів покупцеві у разі повернення товару, рекомпенсації послуги, прийняття цінностей під заставу та в інших випадках. Форма № РК-1 розрахункової квитанції наведена в додатку 3 до цього Положення. Розрахункова квитанція складається з двох частин - корінця та відривної частини. Відривна частина розрахункової Квитанції повинна містити обов`язкові реквізити: напис «РОЗРАХУНКОВА КВИТАНЦІЯ», серію (чотири літери) та номер (шість цифр), нанесені при виготовленні бланка квитанції.

Надана скаржником копія квитанції до прибуткового касового ордеру №6154 від 06 жовтня 2025 року не містить зазначених вище реквізитів, наявність яких є обов`язковою.

Таким чином, надані скаржником докази на підтвердження дати подачі апеляційної скарги суперечать один одному.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу що ОСОБА_1 має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС з 17 вересня 2024 року, що надає апелянту додаткові умови для звернення до суду з апеляційною скаргою вчасно.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що надана накладна служби кур`єрської доставки без належного її заповнення (відсутність відбитку печатки служби кур`єрської доставки, відбитку календарного штемпелю та ідентифікатора поштових відправлень) не може вважатися належним доказом подання апеляційної скарги, відповідно не є належним доказом на підтвердження дати надіслання апеляційної скарги вперше саме 06 жовтня 2025 року. Крім того, надана скаржником квитанція до прибуткового касового ордера №6154 від 06 жовтня 2025 року, також, не може вважатися достатнім, допустимим та достовірним доказом направлення апеляційної скарги саме 06 жовтня 2025 року.

Враховуючи вищевикладене, обставини на які посилається апелянт не можуть вважатися поважними підставами для поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до статті 44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Апелянтом не надано обґрунтованих доводів з приводу поважності пропущеного строку для оскарження рішення суду.

Враховуючи все наведене у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання зазначених апелянтом обставин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, як поважних, а тому немає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, §41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 Ta N 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Більш того, всі документи на які посилається ОСОБА_1 , щодо поважності причин поновлення строку, були предметом розгляду апеляційного провадження за яким ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року апеляційну скаргу повернуто заявнику. Однак, вказана ухвала не оскаржувалася до Верховного Суду, а нових доказів, щодо поважності причин поновлення строку апелянтом суду надано не було.

Оскільки наведені у заяві про поновлення строків обставини не надають підстав вважати пропуск строку на апеляційне оскарження таким, що відбувся з поважних причин і, як слідство, не надають підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2025 року, слід відмовити.

Керуючись ст. 354, ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, особа, щодо якої розглядається справа: ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи, скаржнику разом із копією ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати апеляційну скаргу з доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий ________________ О.С. Комлева

Судді ________________ М.М. Драгомерецький

________________ Є.С. Сєвєрова