Справа № 549/24/26
Провадження № 2/549/74/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року селище Чорнухи

Чорнухинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої -судді Василюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Давиденко Ю.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селище Чорнухи в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

установив:

У провадженні Чорнухинського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позивач до суду не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судовому засіданні подав заяву про надання строку для примирення, оскільки він бажає зберегти сім`ю.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до ст.1 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 111 Сімейного кодексу України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя у справах про розірвання шлюбу застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно під час розгляду конкретної справи.

Вирішуючи, у відповідності до ст.111 СК України, необхідність вжиття заходів щодо примирення подружжя, суд враховує, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.

Крім того, суд виходить з пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», яка визначає, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові КЦС ВС від 11 червня 2019р. №605/434/18 (61-3235св19).

Наявними матеріалами справи підтверджується, що від шлюбу у сторін є малолітні діти ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, відповідач усиновив дітей позивача: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У відповідності до ч.5 ст.211 ЦПК України під час розгляду справи по суті суд сприяє примиренню сторін.

За приписами ч.7 ст.240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців .

Водночас, у відповідності до п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України у випадку надання подружжю строку для примирення суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Враховуючи, що відповідач бажає зберегти сім`ю, про що подав відповідну заяву та підтвердив у судовому засіданні, суд вважає, що родина може бути збережена, а подружжя примиренно, тому необхідно надати сторонам строк для примирення, оскільки відповідач бажає примиритися і має право прийняти міри для примирення, а суд зобов`язаний встановити строк для цього незалежно від бажання позивача, оскільки таке примирення не суперечить моральним засадам суспільства.

З урахуванням проголошеної Конституцією України охорони сім`ї державою, відсутності згоди одного з подружжя (позивача) на розірвання шлюбу, оскільки від відповідача не надійшло заяв про визнання позову на адресу суду, наявності спільних малолітніх дітей, а також усиновлених відповідачем дітей позивача, обов`язку суду щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст.111 СК України, суд дійшов висновку про надання строку для примирення.

Суд, виходячи з конституційного положення про державний захист сім`ї і вимог Сімейного кодексу України, з метою сприяння примиренню подружжя з урахуванням клопотання відповідача та обставин, що склалися в сім`ї подружжя, вважає, що надання подружжю строку для примирення не суперечить моральним засадам суспільства та вважає за необхідне надати подружжю строк для примирення строком у чотири місяці.

Керуючись, ст.ст. 251, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, ст.111 СК України, суд, -

постановив:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про надання строку для примирення подружжя задовольнити.

Надати сторонам по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу строк для примирення тривалістю три місяці, а саме до 18 травня 2026 року включно.

Провадження по справі зупинити до закінчення строку для примирення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає оскарженню до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання лише в частині зупинення провадження по справі, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 19 лютого 2026 року.

Суддя Т.М.Василюк