Номер провадження 2/754/5561/26
Справа № 754/2403/26
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2026 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т. А., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання зняти арешт з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання зняти арешт з майна.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачі просять суд визнати протиправною бездіяльність Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не вчинення дій зі зняття арештів з майна позивачів після закінчення виконавчих проваджень та повного виконання судового рішення; зобов`язати Деснянський ВДВС зняти арешти з нерухомого майна: ОСОБА_2 : арешт нерухомого майна з реєстраційним номером 10790905, на підставі постанови НОМЕР_1 від 03.02.2011 року; ОСОБА_1 : арешт нерухомого майна з реєстраційним номером 10790047, на підставі постанови НОМЕР_2 від 02.02.2011 року та арешт нерухомого майна з реєстраційним номером 13275826 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту НОМЕР_3 від 21.11.2012 року.

Вивчивши матеріали позовної заяви разом з додатками, суддя, з урахуванням підстав та предмету позову, приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як роз`яснено в абзаці п`ятому пункту 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5, на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

У пункті 5 вказаної постанови також роз`яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Позивачі, пред`являючи вимоги до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання зняти арешт з майна, посилалася на те, що ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24.11.2010 року у справі №2-4739/10 були застосовані заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно позивачів. Заочним рішенням від 16.10.2010 року позов було задоволено. Виконавчі провадження, відкриті на підставі вказаного рішення, були закінчені у 2013 році у зв`язку з повним виконанням рішення суду.

У зв`язку з повним виконанням судового рішення позивачі звернулися до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову та одночасно про скасування постанови про арешт майна НОМЕР_2 (реєстраційний номер 10790047) щодо майна ОСОБА_1 та постанови НОМЕР_1 (реєстраційний номер 10790905) щодо майна ОСОБА_3 . Ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського від 15.09.2025 року у справі № 2-4739/10 було скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 24.11.2010 року, проте у скасуванні зазначених постанов суд відмовив. Також судом встановлено, що арешти нерухомого майна з реєстраційними номерами 10790905 та 10790047 накладені не судом, а на підставі постанов органу державної виконавчої служби.

Після набрання законної сили ухвалою Заводського районного суду м. Кам`янського від 15.09.2025 року у справі № 2-4739/10, якою скасовано заходи забезпечення позову у зв`язку з повним виконанням рішення суду, позивачі звернулися до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві із заявою про зняття арештів з нерухомого майна, а саме обтяжень з реєстраційними номерами 10790905 (постанова № НОМЕР_1 від 03.02.2011 року) щодо ОСОБА_4 , та 10790047 (постанова № НОМЕР_2 від 02.02.2011 року)щодо ОСОБА_1 , додавши копію зазначеної ухвали суду.

Листом від 28.11.2025 року Деснянський ВДВС відмовив у знятті арештів з нерухомого майна, пославшись на те, що ухвалою суду від 15.09.2025 року відмовлено у скасуванні постанов про арешт майна, у зв`язку з чим позивачі звернулися до суду із позовом про скасування арешту.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є сторонами виконавчого провадження, тому після ухвалення рішення по суті спору судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється виключно за правилами розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судовий рішень» ЦПК України, який визначає порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця в ході виконання рішень, у формі звернення до суду зі скаргою, тоді як ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , пред`явили позов, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивачів ніким не оспорюється, у зв`язку з цим не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача.

Отже, позовна заява на предмет судового контролю за діями/бездіяльністю державного виконавця при виконанні судового рішення в іншій цивільній справі, не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки чинне законодавство передбачає іншу форму звернення та порядок вирішення, що є підставою для відмови у відкритті провадження у даній справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи, що арешт на майно боржника було накладено державним виконавцем в порядку виконання рішення суду в межах виконавчих проваджень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та НОМЕР_3, відтак позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, а питання про зняття арешту з майна боржників повинно вирішуватись за скаргою, поданою у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України, а відтак, відсутні підстави для відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15, 19, 186, 447 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання зняти арешт з майна.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Суддя: Т. А. Зотько