Провадження №2/748/53/26
Єдиний унікальний № 748/1299/25
У Х В А Л А

24 лютого 2026 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі головуючого судді Костюкової Т.В.

за участю секретаря судового засідання Костюк С.О.

представника позивача за первісним позовом ( представника відповідачів за зустрічним позовом ) ОСОБА_1

представника відповідача за первісним позовом ( представника позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2

проводячи в залі суду в місті Чернігові підготовче засідання в цивільній справі за первісним позовом справі ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, шляхом вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про поділ житлового будинку в натурі, що розташований по АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Пирковська Олеся Василівна, діючи на підставі ордеру серії СВ №1124197 від 24.04.2025 та в інтересах ОСОБА_3 , 24.04.2025, засобами поштового зв`язку, звернулась до суду з позовом у якому просить усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні власністю - 7/32 частинами житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом вселення до вказаного житлового будинку та стягнення з ОСОБА_4 та користь ОСОБА_3 судових витрат.

Чернігівський районний суд Чернігівської області ухвалою від 28 квітня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в цій справі.

21.07.2025 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_4 надійшла зустрічна позовна заява про поділ житлового будинку в натурі, що розташований по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 12 вересня 2025 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про поділ житлового будинку в натурі, що розташований по АДРЕСА_1 та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, шляхом вселення.

24 лютого 2026 року у підготовчому судовому засіданні представником позивача за первісним позовом ( представника відповідачів за зустрічним позовом ) ОСОБА_1 подано до суду заяву зміну предмету позову, відповідно до змісту якої вона, крім основних вимог, заявлених у позовній заяві, просить також стягнути з відповідача за первісним позовом 30000,00 грн. моральної шкоди на підставі ст. 23 ЦК України.

Представник відповідача за первісним позовом ( представника позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні щодо прийняття заяви заперечив, вказуючи на те, що поданням такої заяви позивач одночасно змінює предмет та підставу позову.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №369/10789/14-ц (провадження №14-703цс19), застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «"Дія 97" проти України» від 21.10.2010).

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.11.2021 у справі №405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21).

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно із частиною третьою статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема, у такі способи

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/18389/20 та від 17.08.2021 у справі № 910/19210/15.

Крім того, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові Верховного Суду від 09.07.2020 у справі №922/404/19.

Зокрема, у вказаній справі Верховний Суд зазначив, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися з`явлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Із урахуванням наведених вище положень законодавства та практики Верховного Суду, суд приходить до висновку про те, що подавши заяву про уточнення позовних вимог ( зміни предмету позову) , позивач одночасно змінила предмет та підстави позову, оскільки у такій заяві вона заявила нові позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Суд зауважує, що позивач за первісним позовом не заяв являла вимог про відшкодування моральної шкоди одразу при поданні позову і не покликалася на заподіяння їй моральної шкоди у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача за первісним позовом, а відповідно з`явлення вимоги про відшкодування моральної шкоди потребує також доповнення (а отже зміни) не тільки предмету , але й підстав позову. Позивач може змінити предмет або підставу позову, але не може змінити їх одночасно, що в даному випадку має місце.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги, що ЦПК України не передбачає можливості одночасної зміни предмету та підстав позову, суд приходить до висновку , що заява про уточнення позовних вимог ( зміни предмету позову) від 24 лютого 2026 року не може бути прийнята в даному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 258-261, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У прийнятті до розгляду заяви про уточнення позовних вимог ( зміни предмету позову) від 24 лютого 2026 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В.Костюкова