ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

24 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 678/685/25

Провадження № 22-з/820/36/26

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 Беспалової Марії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення плати повіреного за договором доручення,

у с т а н о в и в:

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2025 року в позові відмовлено.

Додатковим рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 01 грудня 2025 року стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2026 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2025 року без змін.

16 березня 2026 року представник відповідача Беспалова М. В. за допомогою системи «Електронний суд» сформувала заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з ФОП ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді в сумі 6000 грн.

Розгляд заяви здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктом 3 частини першої, частинами третьою і п`ятою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Додаткове рішення може бути оскаржено.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною першою статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 21 липня 2025 року у справі № 909/399/24 виснувала, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України кореспондується з її обов?язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку з розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів. Потрібно розрізняти наслідки несвоєчасного подання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №161/5317/18)».

Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21, від 31 травня 2022 року у справі № 917/304/21, від 24 січня 2023 року у справі № 922/4022/20).

З урахуванням принципу правової визначеності заявою про розподіл витрат на правову допомогу в розумінні частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України є усне чи письмове клопотання сторони до закінчення судових дебатів у справі про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу з доказами на їх підтвердження або із заявою про намір подати докази на підтвердження цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Протилежне тлумачення в розумінні частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України суперечить принципу правової визначеності.

Незаявлення до ухвалення судового рішення про необхідність розподілу витрат на правничу допомогу та про подання відповідних доказів протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 910/216/23.

Обґрунтовуючи поважність причин незаявлення про розподіл судових витрат до моменту ухвалення судового рішення, представник відповідача посилається на те, що розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та відповідно без стадії судових дебатів і вона була позбавлена процесуальної можливості заявити про орієнтовний розмір витрат безпосередньо під час судових дебатів.

Розгляд справи в порядку письмового провадження не звільняє сторону від обов?язку дотримуватися загальних правил розподілу судових витрат, подання заяв і доказів щодо таких витрат, визначених ЦПК України. Усі процесуальні заяви та клопотання можуть бути викладені у заявах по суті справи.

Сторони були повідомлені про дату розгляду справи в порядку письмового провадження, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази (довідки про доставку електронного документу та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення).

Проте при поданні відзиву на апеляційну скаргу від 21 січня 2026 року, який є першою заявою по суті в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не зазначив попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу, про подання доказів таких витрат протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду.

З огляду на викладене у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 Беспалової Марії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 березня 2026 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта