Справа № 573/2467/25
Номер провадження 2/573/58/26
19 лютого 2026 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Черкашиної М.С.,
з участю секретаря судового засідання Федорченко Г. В.,
розглянув у загальному позовному провадженні в місті Білопіллі заочно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ковпаківський відділ державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів,
Стислий виклад позиції позивача.
24 листопада 2025 року до Білопільського районного суду Сумської області через систему «Електронний суд» надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Ковпаківський відділ державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів, в якому вказує, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 22 грудня 2010 року. Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 28 лютого 2011 року у справі №2-155/11 з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що донька проживає з ним, він займається її вихованням та утриманням, а відповідачка у справі разом з донькою не проживає з 2019 року, з цього часу вона жодного разу не бачила дитину, не цікавиться її життям, розвитком, здоров`ям, потребами, умовами проживання та виховання. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 13 жовтня 2025 року у справі №573/1579/25 встановлено факт самостійного виховання та утримання ним доньки, проживання її разом з ним. Цим же рішенням відповідача позбавлена батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , стягнено аліменти на її утримання. На виконанні у Ковпаківському відділі ДВС у м. Суми перебуває виконавче провадження з примусовогно виконання виконавчого листа Білопільського районного суду від 23 березня 2011 року №2-155 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , заборгованість по аліментах відсутня. Вказує, що сплачені ним аліменти відповідачка використовує на власні потреби, хоча вони є власністю дитини та мають спрямовуватись на її утримання. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання їхньої доньки ОСОБА_5 .
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області Терещенко О.І. від 26 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження (а. с. 13).
У зв`язку з відрахуванням судді ОСОБА_6 зі штату Білопільського районного суду, дана цивільна справа 19 грудня 2025 року була передана на повторний автоматизований розподіл, яким головуючим суддею визначено суддю Черкашину М.С. ( а.с. 20-21).
Ухвалою судді Черкашиної М.С. від 24 грудня 2025 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а. с. 22).
Ухвалою суду 23 січня 2026 року закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду на 19.02.2026 з викликом сторін ( а.с. 28).
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Касатська Ю. А. не з`явились, остання подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позов підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 31).
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, причин неприбуття не повідомила, заяви про відкладення судового засідання від неї не надходили. Судова повістка направлялась їй за зареєстрованим місцем проживання, яка повернулася без вручення з відміткою - "адресат відсутній за вказаною адресою". Відзив на позов до суду не надходив (а.с. 32).
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається такою, що належним чином сповіщена про день, час і місце розгляду справи.
Представник Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився без повідомлення причин.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за його відсутності.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомленим про місце, дату і час судового засідання, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 4 зв.).
Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 28 лютого 2011 року, яке набрало законної сили 11 березня 2011 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 5).

Згідно з довідкою Ковпаківського відділу ДВС у м. Суми на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №55760886 з примусового виконання виконавчого листа Білопільського районного суду Сумської області від 23 березня 2011 року №2-155 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі частини від усіх видів доходів для утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 06 жовтня 2025 року заборгованість по вказаному виконавчому провадженню відсутня, що узгоджується з інформацією, що міститься у довідці про доходи, виданій ТОВ «ВОЛНА» ОСОБА_1 (а. с. 6).

Заочним рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 13 жовтня 2025 року, яке набрало законної сили 22 листопада 2025 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задовольнити. Останню позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (а. с. 3-4).

Вказаним рішенням суду також встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за дітьми, займається їхнім вихованням, піклується про стан їхнього здоров`я, проходить з ними планові огляди у лікарів. Доньки знаходяться на його утриманні.

Також встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 вересня 2024 року є ученицею 11-Б класу КЗ СОР «Сумський обласний академічний ліцей імені Дмитра Євдокимова». ОСОБА_1 виховує доньку самостійно. Мати, ОСОБА_2 за період навчання доньки заклад освіти не відвідувала, не була присутня на батьківських зборах, не контактувала з класним керівником та педагогами закладу освіти.

Крім того, за інформацією Біланівської гімназії Сумського району Сумської області ОСОБА_1 з 2019 року самостійно виховує доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини ОСОБА_2 школу не відвідувала, на батьківських зборах присутня не була, не цікавилася навчанням доньки та контакту з адміністрацією закладу та вчителями не підтримувала з 2019 року.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

У частині 1 ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 1 і 2 ст. 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

З огляду на положення ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

У постанові від 04.09.2019 в справі №711/8561/16 Верховний Суд дійшов висновку, що аліменти за своєю суттю - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.

Саме такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 28.09.2022 у справі №686/18140/21.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року стягнення та виплата аліментів в новому розмірі, а так само припинення їх стягнення, здійснюється виключно з дня набрання законної сили рішенням суду.

Отже, припинення стягнення аліментів починається з дня набрання рішенням законної сили.

Висновки суду.

З огляду на викладене, враховуючи, що на даний час неповнолітня ОСОБА_5 проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, а мати дитини проживає окремо, позбавлена відносно неї батьківських прав та на підставі рішення суду з неї стягнуто аліменти на її утримання, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та припинити стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів, які стягуються на підставі Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 28 лютого 2011 року з моменту даним набрання рішенням законної сили.

Щодо визнання виконавчого листа, виданого Білопільським районним судом Сумської області від 23 березня 2011 року на виконання рішення Білопільського районного суду Сумської області від 28 лютого 2011 року у справі №2-155/11 таким, що не підлягає виконанню суд зазначає наступне.

Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. ч. 1-2 ст. 432 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Таким чином, вирішення питання про визнання виконавчого листа, виданого Білопільським районним судом Сумської області від 23 березня 2011 року на виконання рішення Білопільського районного суду Сумської області від 28 лютого 2011 року у справі №2-155/11 таким, що не підлягає виконанню можливе після набрання даним рішенням законної сили, а відтак у цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими, передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_8 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_9 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), третя особа: Ковпаківський відділ державної виконачої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (40000, м. Суми, проспект Перемоги, буд. 6, ) про припинення стягнення аліментів задовольнити.

Припинити стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на утримання доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Білопільського районного суду Сумської області від 28 лютого 2011 року в справі №2-155/11.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимоги про визнання виконавчого листа, виданого Білопільським районним судом Сумської області 23 березня 2011 року на виконання рішення Білопільського районного суду Сумської області від 28 лютого 2011 року у справі №2-155/11 таким, що не підлягає виконанню.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Білопільського районного суду Сумської області протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Суддя