Справа №345/348/26
Провадження № 2/345/886/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кулаєць Б.О.,

секретаря судового засідання Заткальницької Н.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Калуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернулася до суду вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Свою позовну заяву мотивує тим, що відповідачем по справі є її рідний брат ОСОБА_2 , який на спадкове майно не претендує, в установлений законом строк з заявою про прийняття спадщини не звертався, до категорії осіб, які претендують на обов`язкову частку, не відноситься та який не заперечує проти оформлення спадкового майна одноосібно на її ім`я. Будь-які інші спадкоємці першої черги спадкоємців за законом на зазначене спадкове майно відсутні. Вона є спадкоємцем за законом після смерті свого рідного батька ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останній заповіту не залишив. Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно, яке вона прийняла зразу ж, оскільки на момент смерті спадкодавця була зареєстрована та постійно проживала разом з ним, а також зразу ж після поховання спадкодавця, вступила в управління наступним спадковим майном, а саме: житловим будинком садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . В установленому законом порядку вона звернулася з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесюка П.В. Однак, рішенням приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесюка П.В. від 20.01.2020 за № 34/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та рекомендовано звернутись до суду. Крім неї, інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку звернулись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України та спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця, не укладався.

Представник позивачки подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити в повному обсязі, а розгляд справи проводити за відсутності сторін. Крім того, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, просить вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору.

Відповідач подав до суду заяву, згідно з якою позов визнає повністю та просить його задоволити в повному обсязі. Розгляд справи просить проводити без його участі.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 28.01.20236 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання та відзиву на позовну заяву.

19.02.2026 відповідач подав до суду заяву, згідно з якою позов визнає повністю та просить його задоволити в повному обсязі. Розгляд справи просить проводити без його участі.

24.02.2026 представник позивачки подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити в повному обсязі, а розгляд справи проводити за відсутності сторін. Крім того, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, просить вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України).

Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідача та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку.

Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_1 від 01.07.2019 та № НОМЕР_2 від 01.11.2021 відповідно (а.с. 13, 23).

Факт родинних відносин між позивачкою та померлими, які являються її батьками, підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 18.12.1976 та повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 20.01.2020 (а.с. 12, 18-21).

Згідно з витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі від 13.12.2019 приватним нотаріусом Лесюком П.В. було зареєстровано спадкову справу № 65231165 після смерті ОСОБА_3 (а.с. 22).

Відповідно до заяви № 488 від 13.12.2019 ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу з відмовою від прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 . Крім того, на видачу свідоцтва на частку в спільному майні подружжя вона не претендує, оскільки майно є особистою власністю подружжя (а.с. 15).

Згідно зі заявою позивачки за № 12 від 20.01.2020 до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесюка П.В. вона просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 (а.с. 17).

Постановою приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесюка П.В. від 20.01.2020 за № 34/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю документів на майно, які б підтверджували право власності спадкодавця на вказане майно (а.с. 14).

Відповідно до довідки № 162 від 03.12.2019, яка видана Виконавчим комітетом Вістівської сільської ради. Калуського району, Івано-Франківської області зазначено, що згідно зі записом в господарській книзі № 3 (2016-2023 роки) виконкому Вістівської сільської ради за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживав і був зареєстрований в с. Вістова значиться дерев`яний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . До дня смерті в спадковому будинку проживали і продовжують проживати по даний час: ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_1 , онук ОСОБА_5 . Заповіт від імені ОСОБА_3 у виконкомі Вістівської сільської ради не посвідчувався (а.с. 16).

На спадкове домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , виготовлений технічний паспорт від 20.01.2026 (а.с. 25-33), згідно з яким вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами побудовано до 1991 року, а його інвентаризаційна вартість станом на 20.01.2026 становить 269131,00 грн., що підтверджується довідкою від 20.01.2026 (а.с. 34).

Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Оцінка суду:

дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, який міститься у постанові Судової палати у цивільних справах від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.ст. 1261 та 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, позивачка, будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3 , вважається такою, що прийняла спадщину на належне йому домоволодіння, оскільки проживала спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадкового майна та звернулася до нотаріуса зі заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті останнього.

Водночас ОСОБА_4 , яка являлася спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 , яка проживала спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно до вимог ст. 1273 ЦК України скористалася своїм правом та відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка.

Крім позивачки, інших спадкоємців, які б звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, яка проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, від спадкового майна не відмовлялася та звернулася зі заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті останнього, беручи до уваги, що відповідач позов визнає, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для задоволення позовної заяви та визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Розподіл судових витрат:

відповідно до вимог частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що з державного бюджету підлягають поверненню позивачці 1345,65 грн., що дорівнює 50 % судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви (2691,31 грн. х 50%).

На підставі викладеного ст.ст. 16, 392, 1217, 1220, 1223, 1225, 1241, 1258, 1261, 1265, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 13, 81 ЦПК України, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Повернути з рахунку отримувача коштів Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області з державного бюджету ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 1345 (одна тисяча триста сорок п`ять) гривень 65 копійок, який сплачено на підставі квитанції № 1.500713023.1 від 22.01.2026.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Суддя: