Провадження № 2-з/175/152/25
У Х В А Л А

01 січня 2026 року Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Рожкової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Слобожанське заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

31 грудня 2025 року (сформовано в системі Електронний суд 25 грудня 2025 року) до суду надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви в якій представник просив суд постановити ухвалу, якою накласти арешт на садовий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер:01:146:0066), що належить на праві власності ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заява мотивована тим, що з вересня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вирішили проживати однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Для цього ОСОБА_1 переїхала до ОСОБА_2 , який у той час проживав у своєї матері ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 липня 2016 року у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л. сторонами було оформлено договори купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :01:146:0205, площею 0,08 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :01:146:0066, площею 0,08 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 . У 2017 році фактично почались підготовчі будівельні роботи (прибирання території, демонтаж забудови, розроблення проекту та інше) на вищевказаних земельних ділянках, а приблизно у 2018 році були подані офіційні документи про початок будівництва нового садового будинку. Варто зазначити, що вищезазначене нерухоме майно було оформлено на відповідача. Позивач не припускала і не могла припустити, що у майбутньому відповідач відмовиться дійти згоди щодо розподілу спільного майна (до та після реєстрації шлюбу), а фактично відповідач, як батько трьох спільних дітей, вчинятиме дії щодо переоформлення спільного майна подружжя на свою мати ОСОБА_3 . 18 грудня 2025 року після набрання законної сили рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра по справі №202/9976/25 про розірвання шлюбу, ОСОБА_2 , використовуючи документи, які він утримував у себе, довів до кінця процедуру реєстрації готовності об`єкта до експлуатації та здійснив на себе одноосібно реєстрацію права власності на об`єкт - садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час ОСОБА_2 здійснив відчуження садового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом оформлення його дарування на рідну матір ОСОБА_3 , а тому з метою забезпечення законних прав та інтересів заявника остання вимушена звернутися до суду з даною заявою.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є поділ спільного майна подружжя. Підставою для звернення до суду з заявою про застосування заходів забезпечення позову є те, що відповідач здійснив відчуження спільного майна без згоди ОСОБА_1 , та як зазначає заявник в подальшому можуть бути здійснені заходи щодо відчуження спірного майна.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства та беручи до уваги той факт, що спірне майно вже вибуло із власності відповідача та після звернення з відповідним позовом позивач, на підставі додаткових доказів приєднаних до позову, може також ініціювати забезпечення позову відповідним шляхом, тому суд вважає за необхідне на даному етапі відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 149-154, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського Апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Озерянська Ж.М.