Справа № 202/1502/26
Провадження № 2-з/202/12/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Мариніна О.В., за участю секретаря Пєшкічевої А.Ю. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - заяви ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради

ВСТАНОВИВ:

20.02.2026 заявник звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна.

Разом з вищевказаною заявою заявником подано заяву про забезпечення позову забезпечення заяви про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опіку, якою заявник просить: вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо призову/мобілізації на військову службу ОСОБА_1 , до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Так, частиною 1, 2 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною.

Відповідно до частини 6 статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Отже, найважливішою особливістю справ окремого провадження є відсутність у них спору про право.

Відсутність спору про право тягне за собою і відсутність сторін із протилежними інтересами (позивач і відповідач).

Згідно з частиною 4 статті 294 ЦПК України особи, які беруть участь у справах окремого провадження є заявник і заінтересовані особи.

У зв`язку з цим положення статей 149-153 ЦПК України, які регулюються порядок та підстави забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді заяв поданих в порядку окремого провадження.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить правових норм, які б надавали суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення заяви про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, оскільки в окремому провадженні розглядаються лише справи за відсутністю спору про право, в той час як для застосування заходів забезпечення позову необхідно існування дійсного спору про право між сторонами.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи РТЦК та СП не є учасником справи окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, хоча у разі задоволення заяви, судове рішення буде впливати на права та обов`язки РТЦК та СП, оскільки заявник вважає, що він має право на відстрочку від призову згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Таким чином, суд вважає, що заявником не доведено, що невжиття запропонованих заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду з заявою про визнання особи недієздатною та призначення заявника опікуном.

Окрім того, згідно п. 3 ч. 12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.

Суд вважає, що заявник, звертаючись до суду з заявою щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 фактично хоче отримати відстрочку від призову під час мобілізації у невстановлений законом порядок, а також невизначений строк, з огляду на тривалість проведення експертиз у даній категорії справ.

Зважаючи на викладені обставини та беручи до уваги, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 149-154, 258-261, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя О. В. Маринін