КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №2-3393/11
Провадження № 4-с/552/2/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Безугла А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання посилаючись на те, що 13.11.2025р. державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтави Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шкурупієм О.Ю. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 79578320, виконавчий лист №2-3393/11 виданий 28.03.2012р. Київським районним судом міста Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість в розмірі 30 929,87 грн. З матеріалів ВП вбачається, що виконавчий лист видано 28.03.2012 року, строк пред`явлення до виконання у виконавчому листі зазначено 1 рік, будь-яких інших відміток щодо повернення виконавчого листа,останній не містить. Стягувач звернувся до державного виконавця з заявою про відкриття виконавчого провадження 28.10.2025року, тобто після тринадцятирічного терміну видачі виконавчого листа. Будь-які документи, постанови державних, приватних виконавців про ймовірне повернення виконавчого листа стягувачем не надано, а відтак звернувшись з заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач не дотримався строк, у продовж якого він має право на пред`явлення виконавчого документа на виконання. Ухвали суду про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувачем також не надано. Просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження.

У судове засідання представник заявника Коваленко В.В. не з`явилася, надала суду заяву про розгляд скарги у її відсутність, скаргу підтримує та просить задовольнити.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав відзив, заперечує щодо задоволення скарги. Стягувачем не пропущено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, оскільки останнє повернення даного виконавчого документа стягувачу відбулося згідно постанови державного виконавця №64949493 від 19.06.2023 року, після чого, стягувачем 12.11.2025 повторно пред`явлено до виконання вищевказаний виконавчий документ. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя, а у ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до норм ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом установлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави по цивільній справі № 2-3393/2011 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість по кредитному договору в сумі 30 623 грн. 63 коп. та судові витрати в сумі 306,24 грн., а всього стягнути 30 929 грн. 87 коп.

Рішення набрало законної сили та звернуто до примусового виконання.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 та п.1 ч.2 ст. 18 даного Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2020 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у справі № 2-3393/11, провадження № 2/1609/301/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк`до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

На виконанні у Київському ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №79578320 з виконання виконавчого листа №2-3393/11 від 28.03.2012 року виданого Київським районним судом м. Полтави про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» в сумі 30929,87 грн.

19 червня 2023 року постановою державного виконавця повернуто виконавчий документ стягувачу, а саме ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» згідно п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавчий документ може бути повторно пред`явлено для виконання у строк до 19.06.2026 року.

28 жовтня 2025 року стягувач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повторно звернувся з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3393/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» залишку заборгованості у розмірі 30 624,25 грн.

13 листопада 2025 року державним виконавцем Шкурупій О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 79578320.

Згідно ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно з частиною 1 статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Суд відхиляє доводи заявника щодо неправомірності дій державного виконавця які полягають у прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження № 79578320 у зв`язку з пропуском стягувачем строку звернення до виконання , оскільки такі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються матеріалами виконавчого провадження № 79578320.

Суд звертає увагу, що строки пред`явлення виконавчих документів до виконання на момент видачі вказаного виконавчого листа встановлювались статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Так, відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-XIV, у вказаній редакції, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Закон № 606-XIV втратив чинність з 05 жовтня 2016 року згідно із Законом № 1404-VIII, крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом (абзац 2 пункту 2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404- VIII).

Слід зауважити, що законодавець визначив порядок переходу від однієї форми регулювання правовідносин до іншої, навівши відповідні правила у розділі ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VІІІ, згідно з пунктом 5 якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Враховуючи, що постановою державного виконавця №64949493 від 19.06.2023 року повернуто виконавчий документ стягувачу, після чого 12.11.2025 року останнім повторно пред`явлено до виконання вищевказаний виконавчий документ, а тому строк пред`явлення його до виконання не пропущено.

Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, у ході судового розгляду скарги суду не надано доказів, що державний виконавець при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження діяв не на підставі та не у спосіб визначений законом, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 452 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання - відмовити .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Ж.В.Кузіна