Справа № 504/4712/25
Провадження №2/523/3380/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2026 р. м. Одеса

Суддя Пересипського районного суду м. Одеси Боков О.М. розглянувши позовну заяву законного представника ОСОБА_1 діючого від імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Пересипського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті, скасування відмови Пересипського відділу ДРАЦС про внесення відомостей про смерть до Єдиного державного демографічного реєстру та здійснення державної реєстрації смерті, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 діючи від імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 звернувся до Доброславського районного суду Одеської області з позовом до Пересипського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті, скасування відмови Пересипського відділу ДРАЦС про внесення відомостей про смерть до Єдиного державного демографічного реєстру та здійснення державної реєстрації смерті.

В обґрунтування позовних вимог законний представник позивача зазначив, що мати дитини, в інтересах якої звертається позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Солодке, Мар`їнського р-ну, Донецької обл. - померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Вроцлав, Республіка Польща. Факт смерті підтверджено скороченим витягом свідоцтва про смерть (Odpis skrocony aktu zgonu), виданим Urzad Stanu Cywilnego we Wrocіawiu, № НОМЕР_1 USC/OS/3 від 16.09.2025 р. Документ перекладено українською мовою з нотаріальним посвідченням.

Представник позивача зазначає, що 23.10.2025 р. він звернувся до Пересипського ДРАЦС із заявою про державну реєстрацію смерті; 25.10.2025 р. отримав відмову № 5362/24.27-64, де зазначено, що документ визнано дійсним, але не передбачений ст. 17 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»; в подальшому, 02.11.2025 р. позивач подав заяву про внесення відомостей до ЄДДР; 05.11.2025 р. отримав відмову через кваліфікацію як «повторного звернення». Таким чином, державна реєстрація смерті не проведена, а факт смерті матері не відображений у державних реєстрах України, що створює правову невизначеність та порушує права малолітньої дитини.

Додатково було зазначено, що п.12 Порядку ведення Єдиного державного демографічного реєстру (наказ Мін`юсту № 20/5 від 29.08.2018 р.) зобов`язує органи ДРАЦС вносити до ЄДДР дані, підтверджені документами іноземних держав, якщо їх визнано міжнародними договорами. Відмова у внесенні відомостей суперечить ст. 19 Конституції України.

З урахуванням викладеного законний представник позивача просить:

- встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Солодке, Мар`їнського району, Донецької області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Вроцлав (Республіка Польща), на підставі: скороченого витягу свідоцтва про смерть (Odpis skrocony aktu zgonu) від 16.09.2025, нотаріально завіреного перекладу та міжнародного договору між Україною і Польщею, з метою державної реєстрації цього факту органом ДРАЦС в Україні та внесення відповідного запису до ЄДДР;

- скасувати відмови Пересипського ДРАЦС від 25.10.2025 № 5362/24.27-64 та від 5.11.2025 як протиправні в частині відмови у внесенні відомостей до ЄДДР;

- зобов`язати Пересипський відділ ДРАЦС у м. Одесі внести відомості про смерть до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) та здійснити державну реєстрацію факту смерті в установленому законом порядку із видачою відповідного свідоцтва.

Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 13 листопада 2025 року матеріали справи направлено до Пересипського районного суду м. Одеси.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ознайомившись із позовною заявою, суддя дійшов висновку щодо повернення позовної заяви з наступних підстав.

Як встановлено судом, представником позивача в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 заявлені наступні позовні вимоги а саме: встановлення факту смерті ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Вроцлав (Республіка Польща), на підставі: скороченого витягу свідоцтва про смерть, скасувати відмови Пересипського ДРАЦС від 25.10.2025 № 5362/24.27-64 та від 5.11.2025 як протиправні в частині відмови у внесенні відомостей до ЄДДР; зобов`язання Пересипський відділ ДРАЦС у м. Одесі внести відомості про смерть до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) та здійснення державну реєстрацію факту смерті в установленому законом порядку із видачою відповідного свідоцтва.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що заявлені позовні вимоги щодо скасування відмови та зобов`язання здійснити державну реєстру смерті є вимогами які належить розглядати за правилами іншого судочинства.

Відповідно до приписів статті 20 КАС України, передбачено - розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів, так, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) адміністративні справи за позовними заявами територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу тимчасового обмеження громадян України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.

2. Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Отже, ст. 20 КАС України чітко визначено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів, і таке не підлягає іншому тлумаченню.

Як передбачено ч.1 ст.25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Щодо позовної вимоги про встановлення факту смерті, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Цивільного процесуального кодексу України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Отже, заявлена позовна вимоги, є такою, що має розглядатись в порядку окремого провадження, оскільки з вимоги не вбачається спору про право.

Спір про право передбачає реальну суперечність між суб`єктами щодо цивільних прав, що вимагає позовного провадження. На відміну від нього, встановлення юридичного факту це окреме провадження для підтвердження обставин (смерті, родинних зв`язків, тощо), що не оспорюються, а лише потребують посвідчення для реалізації права.

З урахуванням викладеного суд зазначає, що згідно із ч. 1 і ч. 2 ст. 188 ЦПК України - в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). 2. Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Відповідно до ч. 4 і ч. 5 ст. 188 ЦПК України - не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Суддею встановлено, що позовні вимоги, а саме: встановлення факту смерті та інші дві про зобов`язання вчинити певні дії не пов`язаними між собою ні підставою виникнення, ні поданими доказами, не є основними та похідними позовними вимогами за кожним окремо та мають розглядатися в порядку різного судочинства. У свою чергу третя вимога є похідною від другої за своїм змістом.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України - заява повертається у випадках, коли: 2) порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 188 ЦПК України).

Підсумовуючи викладене суд наголошує, що перша вимога повинна розглядатися судом загальної юрисдикції з правилами окремого провадження, дві наступні вимоги відносяться до підсудності окружного адміністративного суду.

За таких обставин позовна заява підлягає поверненню.

Повернення позовної заяви з причин не дотримання правил об`єднання позовних вимог не є перешкодою в доступі до правосуддя і не позбавляє позивача права на звернення до суду з дотримання вимог ЦПК України.

Керуючись ст. 185, 188, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 діючого від імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Пересипського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті, скасування відмови Пересипського відділу ДРАЦС про внесення відомостей про смерть до Єдиного державного демографічного реєстру та здійснення державної реєстрації смерті - повернути позивачеві.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.М.Боков