КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5172/2026
У Х В А Л А

19 лютого 2026 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Кашперської Т.Ц., суддів: Фінагеєва В.О., Яворського М.А., вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2025 року позов задоволено. Повний текст оскаржуваного рішення 14 жовтня 2025 року надійшов до електронного кабінету ОСОБА_1 в системі "Електронний суд". Не погоджуючись із даним рішенням, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 02 грудня 2025 року засобами електронного зв`язку через систему "Електронний суд" подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, та, пропустивши строк на апеляційне оскарження, заявив клопотання про поновлення вказаного строку, мотивоване тим, що ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні, про розгляд справи повідомлений не був, копію позовної заяви не отримував. Зазначено, що 28 жовтня 2025 року представник відповідача - адвокат Філоненко В.В. ознайомилась з матеріалами справи та отримала копію позовної заяви з додатками. Також, вказано, що 01 грудня 2025 року підсистема "Електронний суд" не працювала у зв`язку з проведенням технічним робіт, відтак, відповідач не міг в цей день подати апеляційну скаргу. Також, відповідач ОСОБА_1 не доплатив судовий збір.

Для вирішення питання щодо можливості відкриття апеляційного провадження листом-запитом Київського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року було витребувано справу № 752/10921/25 з суду першої інстанції, яка 22 грудня 2025 року надійшла до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року визнано зазначені представником відповідача підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2025 року неповажними, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху та надано час для усунення недоліків, а саме позивачу необхідно було подати до суду заяву, в якій зазначити інші поважні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2025 року та долучити докази доплати судового збору в розмірі 2 021,85 грн.

09 лютого 2026 року до Київського апеляційного суду засобами електронного зв`язку через систему "Електронний суд" на виконання ухвали Київського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Філоненко В.В. надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якого долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2025 року та квитанція від 06.02.2026 року про доплату судового збору в розмірі 2 021,85 грн. Вказане клопотання мотивоване тим, що відповідач ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні, про розгляд справи у встановленому ЦПК України порядку повідомлений не був, копію позовної заяви та доданих до неї документів не отримував. Вказано, що ОСОБА_1 не був обізнаний з позовними вимогами та розрахунками, з яких суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення. Зазначено, що ОСОБА_1 не є фахівцем в галузі права, тому він звернувся за фаховою правничою допомогою та уклав договір з АО "Абсольво". 28 жовтня 2025 року представник відповідача ознайомилася з матеріалами справи та отримала копію позовної заяви з додатками, відтак, тільки отримавши ці документи, представник відповідача мала змогу подати апеляційну скаргу до апеляційного суду з обґрунтуванням заперечень проти заявлених позовних вимог та висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Вирішуючи вказане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2025 року, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскаржуване рішення Голосіївського районного суду м. Києва було ухвалене 13 жовтня 2025 року, таким чином, строк апеляційного оскарження розпочався 14 жовтня 2025 року та закінчився 12 листопада 2025 року (тридцять календарних днів).

Як вбачається з матеріалів справи, на а.с. 50 наявна довідка від 14 жовтня 2025 року про доставку електронного документу в електронному вигляді "Рішення" від 13.10.2025 року по справі № 752/10921/25 до електронного кабінету ОСОБА_1 в системі "Електронний суд" (документ доставлено до електронного кабінету відповідно до довідки: 14.10.2025 06:20:02).

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення єдень отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

З урахуванням дати доставки ОСОБА_1 копії оскаржуваного рішення до його електронного кабінету 14 жовтня 2025 року, він мав би право на поновлення строку на апеляційне оскарження, відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, в разі подання апеляційної скарги до 13 листопада 2025 року включно, тобто в межах тридцятиденного строку з дня отримання ним рішення. Проте, подавши апеляційну скаргу 02 грудня 2025 року, строк на апеляційне оскарження було пропущено.

Підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, викладені в апеляційній скарзі, ухвалою Київського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року були визнані судом неповажними. Подавши 09 лютого 2026 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду першої інстанції, представник відповідача повторно зазначила аналогічні причини пропущення строку, які і ті, що були зазначені нею в апеляційній скарзі, а саме вказано те, що відповідач ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні, про розгляд справи повідомлений не був, копію позовної заяви не отримував, відтак, був позбавлений можливості звернутися з апеляційною скаргою до апеляційного суду. Також, представник відповідача зазначила, що в матеріалах справи наявна довідка суду першої інстанції про те, що позовна заява з доданими до неї документами не надсилалась відповідачам з технічних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, в квітні 2025 року КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 травня 2025 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження у даній справі та призначено розгляд справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

На а.с. 41 міститься супровідний лист від 21 травня 2025 року про направлення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 копії ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 06 травня 2025 року про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками на поштову адресу відповідачів: АДРЕСА_1 .

На а.с. 42 міститься конверт, в якому вищезазначені процесуальні документи направлялися відповідачам на поштову адресу, з відміткою про його невручення адресатам. Причиною невручення вказаного листа, відповідно до довідки про причини повернення/досилання, є відсутність адресатів за вказаною адресою. Відтак, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції належним чином повідомляв відповідачів про розгляд даної справи.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2025 року позов задоволено.

14 жовтня 2025 року вказане рішення було доставлено до електронного кабінету Гайшука Р.Д. в системі "Електронний суд", на підтвердження чого на а.с. 50 міститься відповідна довідка.

Враховуючи зазначене, вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційним судом повторно визнаються неповажними, оскільки доказів об`єктивної неможливості подання до суду апеляційної скарги у визначений законом строк, а саме протягом тридцяти днів з дня отримання відповідачем оскаржуваного рішення в електронному кабінеті в системі "Електронний суд", представником надано не було. Також, матеріали справи не містять довідки суду першої інстанції про те, що позовна заява з доданими до неї документами не надсилалась відповідачам з технічних причин, про яку зазначає адвокат Філоненко В.В.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини зазначає, на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. (п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, якою визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Також ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Суд зобов`язаний запобігати зловживанню учасниками процесу їхніми права та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 цього Кодексу).

Стаття 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить принцип неприпустимості зловживання правами.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенції) (пункт 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

Таким чином, оскільки жодного доказу з приводу об`єктивної неможливості подання до суду апеляційної скарги у визначений законом строк, а саме протягом тридцяти днів (до 13 листопада 2025 року) з дня отримання відповідачем ОСОБА_1 оскаржуваного рішення в електронному кабінеті в системі "Електронний суд", представником надано не було та інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2025 року не зазначено, відповідно, у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. 185, 357, 358 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2025 року.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Кашперська Т.Ц.

Судді Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.