Провадження № 2/369/8687/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Лапченко О.М., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні,

встановила:

представник позивача адвокат Чурсіна І.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , згідно якого просить припинити право власності ОСОБА_2 на 1/9 частку кв. АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/9 частку кв. АДРЕСА_1 , та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 7 103,88 грн., яку позивач зобов`язується внести на депозитний рахунок Києво-Святошинського районного суду Київської області в якості компенсації за 1/9 частку нерухомого майна.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до такого.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність.

Суд зауважує, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України суддя після одержання позовної заяви у тому числі з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 175, 177 вказаного Кодексу.

Розглянувши вказану позовну заяву вважаю, що вона підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.01.2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні залишено без руху, позивачу було надано строк для сплати судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, що становить 1 відсоток ціни позову.

На виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.01.2026 року позивачем була визначена ціна позову у сумі 7 103,88 грн., сплачено судовий збір у сумі 1 211,20 грн. та надано суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

Між тим, суд вказує таке.

Згідно із п.2, п.9 ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається вартістю майна, у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Дійсна вартість майна визначається згідно з вимогами Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі Закон № 2658-ІІІ).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону № 2658-ІІІ оцінка майна, майнових прав це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно ст. 12 Закону № 2658-ІІІ, документами, які містять висновки про вартість майна та підтверджують виконані процедури з оцінки майна, є звіт про оцінку майна та акт оцінки майна.

Вартість спірного майна позивачем визначено в розмірі ціни за інвентаризаційною (балансовою) вартістю квартири відповідно до технічного паспорту станом на 26.12.2012 року, що становить 63 935 гр.

Між тим, такий спосіб визначення вартості предмета спору є некоректним.

Факт зміни рівня цін на нерухоме майно в Україні є загальновідомим.

А тому суд вважає, що дійсна вартість спірного майна очевидно не відповідає вартості майна, про яку вказує позивач, виходячи з вартості квартири станом на 2012 рік.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження реальної вартості спірного майна на час подання позову, що виключає можливість визначення судом розміру судового збору, який підлягає сплаті у даній справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачу необхідно визначити ціну позову, тобто дійсну вартість спірного майна станом на день подання позовної заяви до суду, надати відповідні докази та відповідно до Закону України «Про судовий збір» доплатити судовий збір за позов майнового характеру, що становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та надати суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

Згідно зі ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких умов, згідно з ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу термін для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, та приведення заявлених вимог у відповідність з вимогами процесуального законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

постановила:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом 10 днів з моменту отримання ухвали. Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати позивачу, що звернувся із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя - О.М. Лапченко