Справа № 740/740/26
Провадження № 2-н/740/72/26
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2026 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Шевченко І. М., перевіривши заяву ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Кубраком Юрієм Івановичем, про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів,

установила:

12.02.2026 представник ОСОБА_1 адвокат Кубрак Ю. І. звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Перевіривши заяву та додані до неї матеріали, слід зазначити таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Разом з цим згідно із ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Тобто, право на звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків, або інших законних представників дітей, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

У заяві про видачу судового наказу представник заявника зазначив, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 липня 2024 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Після цього спільні діти сторін фактично залишилися проживати разом з ОСОБА_1 та знаходяться на його утриманні, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади.

Однак до заяви про видачу судового наказу не додано доказів на підтвердження того, що діти проживають разом з ОСОБА_1 та перебувають на його утриманні (довідка про склад сім`ї, акт з місця проживання, тощо). Наданий витяг з реєстру територіальної громади підтверджує лише факт реєстрації місця проживання дітей, однак сам по собі не є належним доказом їх фактичного проживання із заявником та перебування на його утриманні.

Таким чином, із поданої до суду заяви про видачу судового наказу та доданих до неї матеріалів не вбачається виникнення в ОСОБА_1 права грошової вимоги, що відповідно до ч. 1 ст. 165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Частиною 1 ст. 166 ЦПК України передбачено, що в ідмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 163, 165, 166 ЦПК України, суддя

ухвалила:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , поданою представником адвокатом Кубраком Юрієм Івановичем, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя І. М. Шевченко