Справа №403/351/25 провадження № 2/403/96/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Могиленко К.А.,

з участю:

представника відповідача - адвоката Проценко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості договором позики,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту рішення - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за договором позики в загальному розмірі 30800 грн. 00 коп..

Позов обгрунтовується тим, що 28 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (далі по тексту рішення - ТОВ «1 БАНК»), як первісним кредитором, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір позики №78989584, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Зазначений договір позики був укладений сторонами у вигляді електронного документа з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця шляхом використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, а також заміну в порядку укладення договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, з урахуванням додаткових угод до нього, сторони кредитора у договорі позики з ТОВ «1 БАНК» на ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач прохав стягнути із відповідача на його користь заборгованість за основною сумою боргу 7700 грн. 00 коп. та заборгованість за процентами - 23100,00 грн., а всього 30800 грн. 00 коп..

З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі понесені судові витрати, в тому числі і сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 3028,00 грн..

У поданому до суду 12 грудня 2025 року відзиві на позовну заяву, представник відповідача - адвокат Проценко О.М. зазначила про: непідтвердження позивачем факту надання грошових коштів саме відповідачу, а тому, враховуючи, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, позивач не довів обставину набрання чинності кредитним договором і тому зобов`язання за таким договором виконуватися не можуть; позивач, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав позичальника на укладення договору на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно; заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом майже у три рази перевищує тіло кредиту; кредитний договір між ТОВ «1 БАНК» та відповідачем був укладений 28 травня 2023 року, тобто після укладення 14 червня 2021 року договору факторингу між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а тому позивач не надав доказів переходу до нього права вимоги до відповідача за кредитним договором №78989584. За вказаних обставин представник відповідача вважає відсутніми підстави для задоволення позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.86-89).

Представник позивача у поданій до суду відповіді на відзив зазначив, що відповідно до умов договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, сторони погодили, що первісний кредитор має право передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги відповідно до форми, встановленій у відповідному додатку. Перехід права вимоги за договором позики №78989584 від 28 травня 2023 року було здійснено відповідно до додаткової угоди №13 від 22 листопада 2023 року до договору факторингу №14/06/21, яка є його невід`ємною частиною та якою визначено, що фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів (ціну продажу) згідно реєстру боржників №12 від 22 листопада 2023 року (а.с.95-105).

ІІ. Заяви та клопотання.

Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» згідно письмових клопотань, викладених в прохальній частині позовної заяви, прохав розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі неявки відповідача в судове засідання (а.с.5).

Згідно письмового клопотання представник позивача прохав суд витребувати від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про: наявність у відповідача картки (рахунку) банку, відкритого станом на 28 травня 2023 року; належність відповідачу ОСОБА_1 картки (рахунку) банку № НОМЕР_1 ; надходження на вказаний картковий рахунок грошових коштів в сумі 7700,00 грн.; виписку про картці (рахунку) банку № НОМЕР_1 в період 28 травня по 28 червня 2023 року (а.с.64-66).

Заяв та клопотань від відповідача по справі та його представника в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання та під час судового розгляду не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 27 листопада 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.73-74).

Ухвалою суду від 29 грудня 2026 року клопотання представника позивача про витребування письмових доказів задоволено частково та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» виписку про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 , який був відкритий для обслуговування банківської картки відповідача ОСОБА_1 за період з 28 травня по 28 червня 2023 року включно. В задоволенні клопотання в іншій частині - відмовлено (а.с.110-111).

Ухвалою суду від 17 лютого 2026 року повторно витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» виписку про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 , який був відкритий для обслуговування банківської картки відповідача ОСОБА_1 за період з 28 травня по 28 червня 2023 року включно (а.с.135).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

28 травня 2023 року між ТОВ «1 БАНК», як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №78989584 (далі - Договір, договір позики), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця, шляхом підписання Договору відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора Jc2y8X5nby, надісланого Товариством електронним повідомленням на вказану ним електронну адресу (пункти 20-23, 28 «Юридичні адреси та реквізити сторін» Договору) (а.с.6-8).

Згідно з пунктами 1, 2.1 укладеного Договору «1 БАНК» зобов`язується передати відповідачу у власність грошові кошти (позику) в сумі 7700,00 грн. на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

За змістом пунктів 2.2, 2.3, 4 Договору: строк позики (строк договору) складає 30 днів; процентна ставка (базова в день), яка є фіксованою, становить 2,5%; датою повернення позики (останній день) є 27 червня 2023 року; процентна ставка за понаднормове користування позикою - 270% (за день); знижена процентна ставка - 0,75% в день; проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

Крім того, сторонами Договору (пункт 3) також було погоджено, що позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розмірі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг кредитодавця за формою, наведеною в таблиці обчислення реальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит , зазначена у додатку №1 до Договору, що його невід`ємною частиною.

В Додатку №1 до договору позики зазначена загальна вартість кредиту - 9432,50 грн., чиста сума кредиту - 9432,50 грн., сума кредиту - 7700,00 грн. та проценти за користування кредитом - 1732,50 грн. (а.с.8).

Сторонами договору позики також було погоджено, що позикодавець має право за користування позикою понад встановлений Договором строк нараховувати процентну ставку за понадстрокове користування позикою (його частиною) в розмірі, визначеному п.2 Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (зокрема, щодо незастосування в період карантинних обмежень) (пункт 18).

28 травня 2023 року на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 , спеціальним платіжним засобом до якого є картка за № НОМЕР_2 , що відповідає номеру його карткового рахунку, зазначеному в пункті 28 Договору, було зараховано грошові кошти в сумі 7700,00 грн., що відповідає сумі позики, визначеної в п.2.1 Договору, та безпосередньо підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача ОСОБА_1 , наданою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.154, 155-156).

14 червня 2021 року між ТОВ «1 БАНК» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу №14/06/21, за яким фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (пункти 1.1, 1.2) (а.с.52-55).

Додатковою угодою №7 від 13 червня 2021 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року його сторони узгодили, що даний договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік (а.с.56).

Додатковою угодою №13 від 22 листопада 2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року сторони узгодили ціну продажу згідно Реєстру боржників №12 від 22 листопада 2023 року, за якими фактору відступаються права вимоги (а.с.57).

Судом встановлено, що Акт прийому-передачі Реєстру боржників №12 за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року був підписаний сторонами цього договору 22 листопада 2023 (а.с.13).

Як вбачається із витягу з Реєстру боржників №12 від 22 листопада 2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «1 БАНК» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №78989584 від 28 травня 2023 року на суму заборгованості 30800,00 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу складає 7700,00 грн., заборгованість за процентами - 23100,00 грн. (а.с.14).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договоромпозики від 28 травня 2023 року, наданого позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», загальна сума заборгованості відповідача за період з 28 травня 2023 року по 25 вересня 2023 року складає: за тілом кредиту - 7700,00 грн., за нарахованими процентами - 23100,00 грн.. Здійснені відповідачем оплати за договором позики відсутні (а.с.48-51).

Під час судового розгляду справи відповідачем з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення ним 28 травня 2023 року договору позики та отримання за ним грошових коштів у зазначеному вище розмірі.

Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом в повному обсязі або частково відповідачем під час судового розгляду також надано не було.

Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості за кредитом раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків та оформлена в електронній формі.

За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.

Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону).

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Судом встановлено, що договір позики №78989584 від 28 травня 2023 року був підписаний відповідачем по справі після його ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця ТОВ «1 БАНК»» за допомогою одноразового ідентифікатора Jc2y8X5nby, надісланого йому Товариством, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами.

В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт позикодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання ним одноразового ідентифікатора у виді електронного повідомлення, укладення договору позики було б технічно неможливим.

Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.

Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» щодо здійснення саме відповідачем електронного підпису договору позики №78989584 за допомогою одноразового ідентифікатора Jc2y8X5nby суду надано не було.

Відповідно п.п.13, 16, 21 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України 29 липня 2022 року за №163, отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума платіжної операції; платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього; сума платіжної операції - відповідна сума коштів, яка в результаті виконання платіжної операції повинна бути зарахована на рахунок отримувача або видана отримувачу в готівковій формі.

З огляду на викладене, суд оцінює, як належні та достатні в їх сукупності, наданий позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» доказ надання відповідачу кредитних коштів в сумі 7700,00 грн. шляхом їх перерахування на вказаний ним картковий рахунок, а саме: надану АТ КБ «ПриватБанк» виписку по банківському рахунку відповідача ОСОБА_2 , відкритого до платіжної картки № НОМЕР_2 , з якої вбачається зарахування 18 травня 2023 року на рахунок відповідача грошових коштів (сума операції) в розмірі 7700,00 грн., що відповідає сумі позики, способу її надання та номеру карткового рахунку, зазначеного відповідачем у підписаному ним договорі позики.

Крім того, з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанови Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі №607/11746/17 та від 25 липня 2024 року у справі №500/6150/14).

Відповідно до положень ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Тобто з укладенням договору та виникненням зобовязання його сторони набувають обовязки (а не лише субєктивні права), які вони мають виконувати (постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17). Якщо договір позики укладений у письмовій формі, то факт передачі грошових коштів може бути спростований у разі оспорення договору позики (постанова Верховного Суду від 5 жовтня 2022 року у справі №463/9914/20).

Заперечуючи надані позивачем докази наявної у відповідача заборгованості за договором позики (в тому числі і розмір отриманих за ним грошових коштів), відповідач ОСОБА_3 та його представник не надали доказів оспорювання зазначеного договору в судовому порядку або відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Разом з тим доказування відповідачем обставини не отримання кредитних коштів не може грунтуватися виключно на посиланнях його представника про недоведеність таких фактів позивачем.

З огляду на викладене, процесуальна позиція відповідача та його представника жодним чином не спростовує відсутність зобовязальних відносин, оскільки позивачем конкретизовано порядок укладення договору, активізація якого була б неможливою без персональної участі відповідача шляхом надання ним персональної інформації про належну йому платіжну картку.

Отже, суд вважає встановленим та належним чином підтвердженим факт отримання відповідачем ОСОБА_4 кредитних коштів у сумі 7700,00 грн за договором позики №78989584 від 18 травня 2023 року.

Доказів протилежного, зокрема того, що зазначена сума кредиту на картковий рахунок відповідача не надходила чи грошові кошти за кредитним договором були перераховані на картку (електронний платіжний засіб), яка йому не належить, або отримання цих грошових коштів від іншої фізичної чи юридичної особи, відповідачем та його представником суду надано не було і в матеріалах цивільної справи такі докази те ж відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором, вбачається, що сума заборгованості становить: 30800,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7700,00 грн., заборгованість за процентами - 23100,00грн..

Перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині складової боргу за нарахованими процентами за користування кредитом, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, в період з 28 травня по 26 червня 2023 року (в межах строку позики 30 днів) нарахування процентів здійснювалось первісним позикодавцем ТОВ «1 БАНК» за процентною ставкою, передбаченою пунктом 2.3 Договору, а саме: 0,75% в день, що становить відповідно 57,75 грн., а всього на суму 1732,50 грн. (30 днів х 57,75 грн., де 57, 75 грн. це 0,75% від 7700,00 грн.).

Згідно з Додатком № 1 до договору позики № 78989584 від 28 травня 2023 року по закінченню періоду з 28 травня по 27 червня 2023 року ОСОБА_3 повинен був сплатити 9432,50 грн, з яких: 7700,00 грн. - сума кредиту, а 1732,50 грн. - проценти за користування ним.

Разом з тим, станом на 28 червня 2023 року ТОВ «1 БАНК» було здійснено перерахунок процентів за користування позикою за період з 28 травня по 26 червня 2023 року за процентною ставкою 2,5% в день, що становить 192,50 грн. (2,5% від 7700,00 грн.), а всього на суму 4042,50 грн. (враховуючи вже нараховані проценти за ставкою 0,75% в день, тобто 1732,50 грн.).

Отже, станом на 28 червня 2023 року ТОВ «1 БАНК» проценти за користування позикою були збільшені з 0,75% до 2,5% відповідно.

Відповідно до пункту 15 Договору у разі, якщо позичальник не дотримується умов офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БАНК», знижена процентна ставка, визначена п.2 Договору, припиняє свою дію та застосовується базова процента ставка, визначна п.п.2.3 п.2 Договору. В такому разі проценти, нараховані за зниженою процентною ставкою, підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою та сплачується позичальником в повному обсязі за весь період строку позики.

Суд вважає, що здійснення ТОВ «1 БАНК» перерахунку процентів за перші 30 днів (строк позики, тобто з 28 травня по 27 червня 2023 року) не ґрунтується на законі.

Так, згідно з п.6 розділу ІV Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобовязань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобовязань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обовязків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобовязань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобовязань за договором про споживчий кредит у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобовязань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відмінити з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, станом на 27 червня 2023 року (дата повернення позики) на випадок невиконання позичальником договору споживчого кредиту існувала встановлена законом заборона на збільшення процентної ставки за кредитом з будь-яких причин, окрім тих, які передбачені ч.4 ст.1056-1 ЦК України.

З огляду на викладене, зазначена в пункті 15 договору позики умова суперечить змісту п.6 розділу VІ Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка існувала на час укладення цього договору та станом на 27 червня 2023 року, та встановленій цим пунктом забороні на підвищення процентів, а тому, враховуючи, що вказана умова обмежує права споживача, ця умова відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю (ч.1 ст.216 ЦК України).

При цьому, відповідно до ч.1 ст.217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Суд вважає, що без включення пункту 15 до договору позики він був би вчинений.

Отже, розмір заборгованості відповідача за процентами за користування кредитом, право вимоги щодо якої належить позивачу у межах визначеного ним строку позики (з 28 травня по 27 червня 2023 року) становить 1732,50 грн. (57,75 грн. х 30 днів, де 57,75 грн. це 0,75% від суми позики 7700,00 грн.).

В свою чергу застосування у відносинах між ТОВ «1 БАНК» і позичальником, які виникли після закінчення визначеного договором строку позики, процентної ставки, передбаченої пунктом 2.3 Договору не може вважатися її збільшенням у розумінні п.6 розділу VІ Закону України «Про споживче кредитування» так, як цей період і застосована до нього процентна ставка були окремо обумовлені у договорі та не є наслідком невиконання позичальником своїх зобовязань, а являє собою реалізацію домовленості сторін про продовження понадстрокового користування відповідачем наданою позикою на визначеній, а не зміненій умові.

З урахуванням наведеного розмір процентів, що підлягають стягненню з відповідача, становить 19057,50 грн. (23100,00 грн. - 4042,50 грн. (неправомірно нараховані проценти)).

При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання, приходить до висновку, що відповідачем по справі ОСОБА_4 не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання ним зобовязань за договором позики, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обовязки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору позики, укладеного між ним та позикодавцем ТОВ «1 БАНК», а також договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає про недоведеність позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належними та допустимими доказами набуття права вимоги до відповідача ОСОБА_2 з огляду на укладеність кредитного договору від 28 травня 2023 року пізніше в часі від договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, за яким ТОВ « 1 БАНК» було відступлено ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №78989584.

Суд не бере до уваги при розгляді справи та відхиляє зазначені твердження представника відповідача, оскільки вони грунтуються на неправильному тлумаченні та застосуванні норм матеріального права з огляду на наступне. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України обсяг прав первісного кредитора у зобовязанні, які переходять до нового кредитора, визначається на момент їх переходу, а умови переходу визначаються договором між первісним і новим кредитором. Отже, відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобовязальних вимог первісного кредитора новому кредитору. При цьому визначальною обставиною для визначення обсягу відступлених прав є момент їх передачі та умови домовленості між сторонами такого договору. Право вимоги у зобовязанні є майновим правом, яке має цивільну оборотоздатність та може вільно відчужуватись з урахуванням обмежень, встановлених нормами глави 47 ЦК України.

Відступлення права вимоги (цесія) - це сам факт заміни особи в зобовязанні, який є правовим результатом відповідного договору. Цесія не є окремим самостійним договором. Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17, належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

З урахуванням викладеного, представником відповідача у цій справі не було взято до уваги, що відповідно до: 1) пункту 1.2 договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «1 БАНК», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як фактором, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги, а не з дати підписання самого договору факторингу; підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невідємною частиною цього Договору; 2) пункту 9.1 договору факторингу строк закінчення дії цього договору - 14 червня 2022 року був продовжений укладеною між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як його сторонами, додаткової угоди №7 від 13 червня 2021 року, за умовами якої договір є дійсним протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором і у випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік; 3) додаткової угоди №13 від 22 листопада 2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, якою сторони узгодили загальну суму прав вимоги, що відступаються фактору згідно Реєстру боржників №12 від 22 листопада 2023 року, ціну продажу згідно Реєстру боржників №12 від 22 листопада 2023 року, а також те, що дана додаткова угода є невідємною частиною договору факторингу, а її положення діють виключно щодо Реєстру боржників №12 від 22 листопада 2023 року і не змінюють порядок оплати інших реєстрів; 4) підписання 22 листопада 2023 року сторонами договору факторингу Акту прийому-передачі Реєстру боржників №12, до якого входить право вимоги заборгованості до ОСОБА_2 ..

Таким чином, перехід від ТОВ «1 БАНК» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржника ОСОБА_2 за договором позики №78989584 від 28 травня 2023 року відбувся 22 листопада 2023 року, тобто пізніше в часі після дати його укладення.

Дійсність права вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 , яке виникло на підставі договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладеному між позивачем та ТОВ «1 БАНК», ніким не оспорена, а підстав вважати такий правочин нікчемним у суду немає.

Отже, сторони у цій справі є належними.

З огляду на викладене, твердження представника відповідача про те, що позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не доведено переходу до нього права вимоги за договором позики №78989584 від 28 травня 2023 року є помилковим та спростовується дослідженими судом матеріалами цивільної справи.

Інші доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не спростовують викладених вище висновків суду щодо розміру наявної у відповідача ОСОБА_2 заборгованості за договором позики та належність права вимоги за цим договором позивачу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобовязань за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №78989584 від 28 травня 2023 року щодо повернення суми кредиту та інших, передбачених ним платежів у розмірах та строки, передбачені цим договором, та приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення із ОСОБА_2 на користь позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за: основною сумою позики в розмірі 7700 грн. 00 коп. та процентами в сумі 19057 грн. 50 коп., а всього в загальному розмірі 26757 грн. 50 коп..

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом майнового характеру, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп. (а.с.1).

З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, розмір судового збору, який підлягає стягненню на користь позивача по справі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» становить 2630 грн. 57 коп. (3028 грн. 00 коп. (100%) - 397 грн. 43 коп. (13,125%), при цьому 13,125% = 4042 грн. 50 коп. (сума процентів, у стягненні яких судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.

Вказані представником позивача в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, крім судового збору, - витрати, пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в сумі 1514,00 грн. (0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, з огляду на ненадання позивачем належних письмових доказів на підтвердження понесення ним даних витрат у зазначеному розмірі.

Інші судові витрати, повязані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №78989584 від 28 травня 2023 року в загальній сумі 26757 грн. 50 коп. (двадцять шість тисяч сімсот пятдесят сім гривень пятдесят копійок).

Стягнути із ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2630 грн. 57 коп. (дві тисячі шістсот тридцять гривень п`ятдесят сім копійок).

Повне ім`я та найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місцезнаходження: вул.Симона Петлюри, буд.№30, м.Київ, поштовий індекс 01032, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 35625014.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , вказаний в позовній заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 23 березня 2026 року.

Суддя С.Ю.Атаманова