Справа №705/6428/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Паланська сільська рада Уманського району Черкаської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

У С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування зазначивши наступне.

12 вересня 2025 року приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Вострикова О.І., за результатом розгляду наявних у спадковій справі № 46/2025 та наданих нею, спадкоємцем за законом, матеріалів. Відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 3,1223 га (кадастровий номер :03:000:1240) надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Черкаська область, Уманський район, Кочержинська сільська рада, про що 12.09.2025 винесла відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою відмови було зазначено те, що спадкоємець не надала документального підтвердження фактичного проживання разом зі спадкодавцем, як нею було зазначено, за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, перепоною в оформленні спадкових прав спадкоємця за законом є те, що спадкодавець, хоча і фактично проживала з донькою на момент відкриття спадщини, однак не була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою та надані нею документи, при зверненні до приватного нотаріуса не підтверджують факт прийняття нею спадщини, зокрема, факт спільного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини.

У постанові приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії також вказано, що згідно довідки Кочержинського старостинського округу Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області від 03 вересня 2025 року № 179 адресою реєстрації місця проживання померлої, з 04 січня 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 є: АДРЕСА_2 . Також у постанові вказано, що згідно відповіді виконавчого комітету Уманської міської ради від 11.09.2025 останнім місцем реєстрації померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 була адреса: АДРЕСА_3 і разом з нею за цією адресою зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Вострикова О.І., на підставі її заяви про прийняття спадщини завела спадкову справу № 46/2025 і за даними Спадкового реєстру перевірила наявність уже заведеної спадкової справи, посвідченого заповіту чи спадкового договору від імені спадкодавця ОСОБА_2 та з`ясувала, що інших спадкових справ заведено не було, а також відсутність дані стосовно зареєстрованих спадкових договорів.

Після смерті спадкодавця до цього часу більше ніхто не звертався до органів нотаріату із заявами про прийняття спадщини і спадкова справа, до моменту її звернення до нотаріуса не заводилася. Тому у 2025 році за її заявою, як єдиного спадкоємця за законом, який бажає прийняти спадщину і було заведено спадкову справу.

Заявник вказує, що вона обґрунтовано вважала, що нею фактично була прийнята спадщина, оскільки вона постійно проживала з літньою хворою мамою і надавала їй допомогу, яка по віку за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду і сторонньої допомоги. Тому вона, ОСОБА_1 , не маючи наміру відмовлятися від прийняття спадщини, що підтверджується відсутністю такої заяви, обґрунтовано вважала, що у неї, відповідно до вимог закону, у зв`язку з постійним проживанням зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини є фактичне прийняття спадщини, яке, на жаль, документально, без рішення суду станом на цей час вона підтвердити не може, що і змусило її звернутися до суду з цією заявою.

Крім того, заявник вказує, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Кочержинці Уманського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 серпня 2021 року, приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області, посвідчила, що на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 була його дружина ОСОБА_2 . До складу спадкового майна, після смерті чоловіка ОСОБА_6 , на яке було видане вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом від 31 серпня 2021 року на ім`я дружини ОСОБА_2 входила земельна ділянка площею 3,1223 га (кадастровий номер :03:000:1240) наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Черкаська область, Уманський район, Кочержинська сільська рада. В свідоцтві вказано, що вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі УРВ ЧРФ ДП «ЦДЗК» 01.12.2006, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що сформований 26.08.2021. У відповідності до витягу зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_6 була заведена у приватного нотаріуса Вострикової О.І. і по ній спадкоємцем вказана ОСОБА_2 . Вказана земельна ділянка є об`єктом спадкування.

ОСОБА_2 зареєструвала право власності на успадковане нею майно, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав.

Вона, ОСОБА_7 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Умані Черкаської області і її батьками у свідоцтві про народження записані: ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (свідоцтво видане повторно та заповнено російською мовою). Факт зміни прізвища спадкоємця, яка є рідною донькою спадкодавця ОСОБА_2 , підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, у якому вказано, що в результаті одруження з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , присвоєно прізвище ОСОБА_11 .

Її батько ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 . Більше дітей із ОСОБА_2 у них не було і вони розлучились, після чого він проживав у

АДРЕСА_1 , де вона фактично проживає і де разом з нею до дня смерті проживала її мама спадкодавець ОСОБА_2 був отриманий нею у спадок, після смерті бабусі по батьковій лінії ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.06.2002. Реєстрація права власності на нерухоме майно була проведена у встановленому законом порядку, тому вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , у якому вона проживає до цього часу і у якому, разом з нею до смерті проживала її мама.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Умань Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про її смерть. У довідці про причину смерті вказано: «ішемічна хвороба серця». На час смерті ОСОБА_2 мала поважний вік 75 років і фактично проживала разом з донькою, а саме з нею ОСОБА_1 .

Факт нормальних родинних стосунків між мамою та донькою також підтверджується і тим, що квартира АДРЕСА_1 , за адресою реєстрації спадкодавця ОСОБА_2 на момент її смерті по АДРЕСА_4 , за життя подарувала доньці, а саме їй ОСОБА_1 . Станом на 2025 рік вказана квартира зареєстрована в Державному реєстрі речових прав і її власником є ОСОБА_1 , підставою для реєстрації права власності був вищевказаний договір дарування.

Довідкою виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області від 19.09.2025 № 27 підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_1 , в частині домоволодіння, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживала її мати ОСОБА_2 з січня 2024 року по лютий 2025 року (до дня смерті) і доглядала її її донька ОСОБА_1 . Вказаний факт також можуть підтвердити свідки.

У зв`язку з тим, що вона не була зареєстрована та не проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 за однією адресою на момент відкриття спадщини та надані нею документи при зверненні до нотаріуса не підтверджують факт прийняття нею спадщини, вона звернулася до суду з цією заявою.

Метою її звернення до суду з вказаною заявою про встановлення факту спільного проживання є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, а тому встановлення такого факту породжує для неї юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , рнокпп НОМЕР_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Умань Черкаської області (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ), на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність, вимоги заяви та факти, викладені у ній, підтримує в повному обсязі та просить заяву задовольнити.

Представник заявника адвокат Мазуренко Ю.В. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Паланської сільської ради в судове засідання не з`явився, від представника ОСОБА_13 на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд справу розглянути без участі представника та винести рішення у відповідності до правових вимог чинного законодавства України. Заперечень щодо заявлених вимог не мають.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, вивчивши матеріали справи, врахувавши процесуальні позиції заявника, її представника та представника заінтересованої особи, викладені в заявах, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Верховною радою України 17.07.1997, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачою свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 216, зроблено Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Місцем смерті ОСОБА_2 зазначено місто Умань.

Заявник по справі ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , є рідною донькою померлої ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_4 , виданого Уманським міським РАГС Черкаської області, актовий запис про народження № 359, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого Давидівським с/РАГС Пирятинського району Полтавської області, згідно якого шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було укладено 27 жовтня 1990 року, та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_11 .

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі сформованому 09.09.2025 за № 82468939, приватним нотаріусом Востриковою О.І., 09.09.2025 було зареєстровано спадкову справу за № 46/2025, номер у спадковому реєстрі 74565693, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відповідності до постанови Вострикової О.І., приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу, від 12.09.2025, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 3,1223 га (кадастровий номер :03:000:1240), надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місцезнаходження якої: Черкаська область, Уманський район, Кочержинська сільська рада, у зв`язку з тим, що заявник ОСОБА_1 у заяві на видачу свідоцтва про право на спадщину зазначила, що її матір ОСОБА_2 на день смерті проживала пазом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , однак цей факт не знайшов документального підтвердження. Крім того, спадкоємиця ОСОБА_1 на день смерті не була неповнолітньою, малолітньою, недієздатною чи обмеженою у дієздатності, разом із спадкоємицею не проживала, заяву про прийняття спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку не подала, тобто не вчинила жодних дій, передбачених ст. 1269 ЦК України, які б свідчили про прийняття нею спадщини.

Вказаною постановою нотаріусом також установлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 була відкрита на підставі заяви її доньки, спадкоємиці першої черги за законом, ОСОБА_1 . На момент заведення спадкової справи у Спадковому реєстрі зареєстрованих спадкових договорів та заповітів, посвідчених від імені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , не значилось, заведених спадкових справ не було.

Під час розгляду справи судом витребувано матеріали спадкової справи № 46/2025, заведеної 09.09.2025 приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Востриковою О.І., до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , у відповідності до якої за № 149 було зареєстровано заяву ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,1223 га (кадастровий номер 712384300:03:000:1240), надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за адресою: Черкаська область, Уманський район, Кочержинська сільська рада. У заяві спадкоємець зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_12 в місті Умані Черкаської області, і яка на день смерті проживала в АДРЕСА_1 . Також спадкоємець вказала, що на день смерті спадкодавця залишилося майно, яке складається із вищевказаної земельної ділянки, а також зазначила, що спадщину вона прийняла. Інших спадкоємців немає, чоловіка, який її пережив, у спадкоємця немає. Адресою проживання спадкоємець ОСОБА_1 вказала: АДРЕСА_1 , що також підтверджується відміткою у паспорті громадянина України серії НОМЕР_6 , випадного 26.04.2001 Уманським МВ УМВС України в Черкаській області, на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно довідки, виданої старостою Кочержинського старостинського округу Паланською сільською радою Уманського району Черкаської області 03.09.2025 за вих. № 179, ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_2 з 04 січня 1999 року по 18 липня 2022 року.

Крім того, після відкриття спадкової справи нотаріусом було зроблено ряд повних витягів щодо актового запису про народження спадкоємця, актового запису про смерть спадкодавця, актового запису про шлюб спадкоємця, наявність спадкової справи, заповітів, договорів тощо після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

З метою встановлення кола спадкоємців нотаріусом отримано лист виконавчого комітету Уманської міської ради від 11.09.2025 за № 01/02-10/8986/01/02-10/6071, згідно якого за даними реєстру територіальної громади Державної міграційної служби остання реєстрація місця проживання померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , була за адресою: АДРЕСА_3 . За вищевказаною адресою значаться зареєстрованими: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (зареєстрований з 05.09.2018); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_14 (зареєстрована з 05.09.2018) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_15 (зареєстрована з 21.08.2018).

Під час розгляду справи заявником було надано документи щодо осіб, які були зареєстровані разом зі спадкодавцем, а саме свідоцтва про народження доньок заявника: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , свідоцтв про укладення ними шлюбів, у зв`язку з чим ними змінені прізвища відповідно на « ОСОБА_16 » та « ОСОБА_17 », а також свідоцтво про народження онука заявника ОСОБА_3 .

У зв`язку з тим, що місце проживання спадкоємця та спадкодавця зареєстровано за різними адресами, приватний нотаріус Вострикова О.І. прийняла рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі заявнику в даній справі свідоцтва про право на спадщину за законом.

У відповідності до договору дарування, укладеного 15 січня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-105, посвідченого 15.01.2007 ОСОБА_18 , державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори, квартира АДРЕСА_5 , у якій на час смерті була зареєстрована спадкодавець ОСОБА_2 , останньою була подарована своїй доньці, заявнику по справі ОСОБА_1 . Право власності на квартиру за ОСОБА_1 було зареєстровано на підставі вищевказаного договору 08.02.2007, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Уманським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації за № 13502161 та витягом з державного реєстру речових прав сформованого виконавчим комітетом Уманської міської ради Черкаської області 08.07.2025 за № 434470034.

Власником 1/6 будинку АДРЕСА_1 , у якому зареєстроване місце проживання спадкоємця та заявника по справі ОСОБА_1 та, як стверджує заявник на момент смерті проживала спадкодавець ОСОБА_2 , у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.06.2002 ОСОБА_19 , завідуючим Уманською міською державною нотаріальною конторою, належить заявнику ОСОБА_1 та зареєстроване за останньою, у відповідності до відмітки на цьому договорі 12.06.2002, запис в реєстрі № 791.

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Уманської міської ради 19.09.2025 за № 27, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, вона є власником частини цього будинку. Разом з нею за вказаною адресою з січня 2024 року проживала її мати ОСОБА_2 , до дня смерті останньої, а саме до лютого 2025 року. Також ОСОБА_1 здійснювала догляд за своєю матір`ю.

Батько заявника ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_16 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого міським РАГС м. Новий Уренгой, РСФСР. Другий чоловік спадкодавця ОСОБА_2 ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого Уманським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та спадкоємцем належного йому майна, була саме спадкодавець ОСОБА_2 , яка за життя оформила належним чином свої права на спадкове майно, між іншим і на земельну ділянку, яка є на цей час масою спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , яку має намір прийняти та оформити свої спадкові права заявник по справі ОСОБА_1 .

Також заявником до матеріалів справи додано письмові пояснення осіб, яких заявник просила допитати в якості свідків, а саме ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , та ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до яких, останні засвідчують той факт, що ОСОБА_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 , цілий 2024 рік і до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до дня її смерті і про те, що догляд за нею здійснювала її донька ОСОБА_1 .

Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку.

Згідно ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини проживання заявника разом із спадкодавцем підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказами, що не викликають у суду будь-якого сумніву.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 з її матір`ю ОСОБА_2 на день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_3 має для заявника юридичне значення, оскільки створить умови для реалізації заявником спадкових прав, зокрема підтвердить фактичне прийняття нею спадщини при тому, що інші спадкоємці, які б мали намір прийняти спадщину відсутні.

За встановлених обставин, суд вважає заяву обґрунтованою, оскільки факт, який просить встановити заявник, підтверджений належними та допустимими доказами, не оспорюється іншими особами та його визнання на порушує прав та законних інтересів інших осіб, а тому заява підлягає до задоволення.

За приписами ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315-319, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (рнокпп НОМЕР_1 ) постійно проживала з ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. В. Піньковський