Дата документу 23.02.2026 Справа № 336/9828/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/9828/24 Головуючий у суді І інстанції: Звєздова Н.С.
Провадження № 22-ц/807/564/26
У Х В А Л А

23 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду:

головуючого Полякова О.З.,

суддів Кочеткової І.В.,

Кухаря С.В.,

під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2025 року про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2025 року залишено без розгляду заяву АТ «А-Банк» про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2025 року.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою суду, 27 грудня 2025 року АТ «А-Банк» подало апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначено, що ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2025 року надійшла до банку електронною поштою 13 листопада 2025 року, що згідно з п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України, є поважною причиною для поновлення строку апеляційного оскарження.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 січня 2026 року визнано неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2025 року, зазначені у клопотанні про поновлення строку. Роз`яснено АТ «А-Банк» право подати до апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2025 року з зазначенням інших поважних причин для такого поновлення, підтвердивши їх належними доказами. Апеляційну скаргу АТ «А-Банк» залишено без руху. Надано скаржнику строк, який не може перевищувати десять днів з дня вручення копії ухвали суду для надання до Запорізького апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з викладенням інших поважних причин та підстав для його поновлення, а також документа, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 3028 грн на вказані реквізити. Роз`яснено, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ст. 358 ЦПК України.

За результатом розгляду заяви АТ «А-Банк» про усунення недоліків від 15 січня 2026 року, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 січня 2026 року у зв`язку з тим, що недоліки апеляційної скарги, вказані у в ухвалі Запорізького апеляційного суду від 12 січня 2026 року не усунуті, повторно роз`яснено АТ «А-Банк» право подати до апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2025 року з зазначенням інших поважних причин для такого поновлення, підтвердивши їх належними доказами.Продовжено АТ «А-Банк» строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі Запорізького апеляційного суду від 12 січня 2026 року, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме для надання до Запорізького апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з викладенням інших поважних причин та підстав для його поновлення, а також документа, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 3028 грн на вказані реквізити. Роз`яснено, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ст. 358 ЦПК України.

За результатом розгляду заяви АТ «А-Банк» про усунення недоліків від 22 січня 2026 року, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 лютого 2026 року у зв`язку з тим, що недоліки апеляційної скарги, вказані у в ухвалі Запорізького апеляційного суду від 12 січня 2026 року не усунуті, повторно роз`яснено АТ «А-Банк» право подати до апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2025 року з зазначенням інших поважних причин для такого поновлення, підтвердивши їх належними доказами.Продовжено АТ «А-Банк» строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі Запорізького апеляційного суду від 12 січня 2026 року, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме для надання до Запорізького апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з викладенням інших поважних причин та підстав для його поновлення, а також документа, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 3028 грн на вказані реквізити. Роз`яснено, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ст. 358 ЦПК України.

13 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява АТ «А-Банк» про усунення недоліків з доказами сплати судового збору в розмірі 3028 грн.

Однак, усіх недоліків, зазначених в увалах апеляційного суду від 12 січня 2026 року, від 20 січня 2026 року та від 02 лютого 2026 року АТ «А-Банк» не усунуло, оскільки не подало до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2025 року з викладенням інших поважних причин для його поновлення.

Відповідно до довідок про доставку електронних документів в електронному вигляді «Ухвала» від 12.01.2026, від 20.01.2026 та від 02.02.2026 у справі № 336/9828/24 доставленіАТ «А-Банк» та його представнику Омельченку Є.В. в електронний кабінет 12.01.2026 о 18:24, 21.01.2026 о 03:04 та 04.02.2026 о 19:34 відповідно (а.с. 119,120, 131, 141, 142).

Проте, вимоги ухвали Запорізького апеляційного суду від 12 січня 2026 року в частині надання до Запорізького апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2025 року з викладенням інших поважних причин та підстав для його поновлення, незважаючи на неодноразові роз`яснення такого права, до теперішнього часу у визначений судом термін АТ «А-Банк» не виконало.

При цьому, апеляційний суд враховує нормативні строки поштового перебігу, затверджені Наказом Міністерства інфраструктури України "Про затвердження нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 за номером 173/24950.

Ч. 1 ст. 14 ЦПК України встановлено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч. 7 ст. 14 ЦПК України).

Днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (п. 2 ч. 6 ст. 272 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «зобов`язання використовувати електронний зв`язок для звернення до апеляційного суду має на меті гарантувати належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності шляхом прискорення, полегшення та підвищення надійності процедурних обмінів. Усвідомлюючи бум дематеріалізації правосуддя в державах-членах і виклики, пов`язані з цим, Суд переконаний, що цифрові технології можуть сприяти кращому відправленню правосуддя і бути поставленим на службу правам, гарантованим статтею 6 § 1 Конвенції тому Суд погоджується, що така мета є законною» (CASE OF XAVIER LUCAS v. FRANCE, 15567/20 § 46, ЄСПЛ, від 09 червня 2022 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України", заява № 18986/06).

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Справедливість та добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення, тобто принцип «неприпустимості суперечливої поведінки».

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти підстави для поновлення строків для оскарження, які мають виправдовувати втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати наданих процесуальним законом заходів для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

ЄСПЛ зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Заінтересовані особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Наведені скаржником посилання не можуть бути причиною для безпідставного поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження та порушення принципу правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення суду. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ вказував, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Враховуючи те, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з апеляційною скаргою.

Проте, як вже зазначалось, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Із матеріалів справи встановлено, що 23 жовтня 2025 року АТ «А-Банк» звернулося до суду з заявою про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2025 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2025 року вказана заява залишена без розгляду.

Згідно з довідкою відповідального працівника Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, документ в електронному вигляді «Ухвала» від 12.11.2025 у справі № 336/9828/24 доставлено до електронного кабінету АТ «А-Банк» 13.11.2025 о 03:54:35 (а.с. 95).

Отже, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів отримання АТ «А-Банк» ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2025 року 13 листопада 2025 року, останнім днем подання апеляційної скарги було 28 листопада 2025 року.

Проте апеляційна скарга подана 27 грудня 2025 року, тобто поза межами п`ятнадцятиденного строку з того моменту, коли АТ «А-Банк» отримало копію ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2025 року в цій справі.

У клопотанні про поновлення строку єдиною причиною для поновлення товариство зазначило, що ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2025 року надійшла до банку електронною поштою 13 листопада 2025 року, що на думку заявника, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України, є поважною причиною для поновлення строку апеляційного оскарження. Жодних інших причин клопотання не містило.

Однак, як вже зазначено, оскільки апеляційна скарга подана 27 грудня 2025 року, тобто поза межами п`ятнадцятиденного строку з того моменту, коли АТ «А-Банк» отримало копію ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2025 року в цій справі, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 січня 2026 року зазначену причину визнано неповажною, та ухвалами апеляційного суду від 12 січня 2026 року, від 20 січня 2026 року та від 02 лютого 2026 року продовжено скаржнику строк, зокрема, для надання інших причин для поновлення строку, однак товариство таким правом не скористалось.

Відповідно до п.п. 6,7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники процесу зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За вимогами п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом не поважними.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що копію ухвал суду про залишення апеляційної скарги без руху та продовження строку для усунення недоліків доставлено до Електронного кабінету скаржника через підсистему Електронний суд, проте усіх недоліків апеляційної скарги не усунуто, оскільки апеляційний суд встановив отримання скаржником копії ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2025 року 13 листопада 2025 року, позаякухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 січня 2026 року вказану скаржником підставу було визнано неповажною, а в заявах, що надійшли до суду 15 січня 2026 року, 23 січня 2026 року та 13 лютого 2026 року, заявник не використав свого права на подання до суду клопотання на апеляційне оскарження, тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, слід відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2025 року про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

Апеляційну скаргу та матеріали, які додані до неї разом з копією ухвали направити особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: