Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого - судді Чулуп О.С.

при секретарі Правник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до

Миколаївської міської ради

про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просять:

1) визначити за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , 61/100 (шістдесят одна сотих) ідеальних часток земельної ділянки з кадастровим номером :04:084:0003, яка розташована по АДРЕСА_1 , надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, із спільної сумісної власності;

2) визначити за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 39/100 (тридцять дев`ять сотих) ідеальних часток земельної ділянки з кадастровим номером :04:084:0003, яка розташована по АДРЕСА_1 , надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, із спільної сумісної власності.

В обгрунтування позову позивачі вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік ОСОБА_1 , та батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (далі спадкодавець). Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з 61/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Інші 39/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 належать позивачці ОСОБА_1 . Вищеназваний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці АДРЕСА_1 з кадастровим номером :04:084:0003, яка відповідно до державного акту право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. 6 липня 2022 року спадкоємиці ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 подали до Першої миколаївської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Однак, постановою від 05.09.2023 № 803/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 чоловіка ОСОБА_3 на частку у праві спільної власності на земельну ділянку надану для обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських будівель і споруд. Постанова нотаріуса вмотивована тим, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:084:0003 АДРЕСА_1 , належить двом особам на праві спільної сумісної власності. Частки між співвласниками, за життя спадкодавця, визначені не були, отже, нотаріус не може визначити частку спадкодавця в праві власності на земельну ділянку і відповідно видати свідоцтво про право власності на спадщину.

Представник позивачів надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одружились 30 вересня 1961 року, внаслідок чого дружина змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Cудом досліджено свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 згідно якого ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом досліджено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 157996 згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками земельної ділянки площею 0,0214 га за адресою: АДРЕСА_1 . Частка співвласників у спільній власності не визначена.

Судом досліджено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.08.2025 року згідно якого вбачається, що за ОСОБА_3 30.10.2013 року зареєстровано право власності на 61/100 часток за ОСОБА_1 30.10.2013 року зареєстровано право власності на 39/100 часток будинку АДРЕСА_1 .

Згідно вищевказаного витягу також вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0214 га з кадастровим номером № :04:084:0003 за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано 30.10.2013 року.

Судом досліджено постанову Першої Миколаївської державної нотаріальної контори від 05.09.2023 року згідно якої відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на частку у праві спільної власності на земельну ділянку, оскільки частки співвласників на земельну ділянку не визначені.

Відповідно до ч.1ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до ч.1ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток у праві спільної сумісної власності на спадкове майно з метою можливості надалі реалізації ними права спадкування за законом.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ніяких домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів того, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою- суду не надано, суд приходить до висновку, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку є рівнозначними до часток у праві власності на житловий будинок.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що позивач просить визначити її частку та частку ОСОБА_3 , то суд приходить до висновку, що частка померлого ОСОБА_3 у праві власності на спірну земельну ділянку становила 61/100 та частка ОСОБА_1 у праві власності на спірну земельну ділянку становить 39/100.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст.18,259,263-265,284 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визначити, що частка померлого ОСОБА_3 в праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0214 га з кадастровим номером :04:084:0003 яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - становила 61/100.

Визначити, що частка ОСОБА_1 в праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0214 га з кадастровим номером :04:084:0003, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - становить 39/100.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя