Провадження № 2/760/5227/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 лютого 2026 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Шенькарук П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» - Лебідь К.В. звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №232104-КС-002 про надання кредиту від 29 червня 2021 року в розмірі 29462,14 грн та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 29 червня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №232104-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов укладеного договору, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 17000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,86295 % за кожен день користування кредитом.

Позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 17000 грн.

Також, 22 вересня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до Договору №232104-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленням, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 7000 грн.

08 грудня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №2 до Договору №232104-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленням, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме «Термін дії Договору: до 11.05.2022 р.».

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №232104-КС-002 позичальник на виконання умов договору здійснив часткову оплату за договором на загальну суму 21593,55 грн.

Однак, відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 08 серпня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 29462,14 грн, що складається з:

- 11651,73 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту;

- 17810,41 грн - сума прострочених платежів по процентах;

- 0,00 грн - сума заборгованості по штрафам;

- 0,00 грн - сума прострочених платежів за комісією.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 вересня 2025 року справу передано на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва.

20 жовтня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Солом`янського районного суду м. Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 жовтня 2025 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак позовна заява містить заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подав.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що 29 червня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №232104-КС-002 про надання кредиту. Договір підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором G-4918.

Відповідно до п.1 укладеного договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

Тип кредиту: кредит.

Строк кредиту: 24 тижнів.

Процентна ставка: в день 0,86295000, фіксована.

Комісія за надання кредиту: 1500 грн.

Загальний розмір кредиту: 10000 грн.

Термін дії договору: до 14.12.2021 року.

Орієнтована вартість наданого кредиту: 21960 грн.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 3563,71 процентів.

22 вересня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до Договору №232104-КС-002 про надання кредиту. Договір підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором G-6069. Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 7000 грн.

08 грудня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №2 до Договору №232104-КС-002 про надання кредиту. Договір підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором G-5189. Відповідно до умов додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме «Термін дії Договору: до 11.05.2022 р.».

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №232104-КС-002 позичальник на виконання умов договору здійснив часткову оплату за договором на загальну суму 21593,55 грн.

З розрахунку заборгованості за Договором №232104-КС-002 про надання кредиту від 29 червня 2021 року станом на 08 серпня 2025 року виникла заборгованість в розмірі 29462,14 грн, що складається з: 11651,73 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 17810,41 грн - сума прострочених платежів по процентах; 0,00 грн - сума заборгованості по штрафам; 0,00 грн - сума прострочених платежів за комісією.

Відповідно до ст.6 ЦК України та ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно з ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За змістом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З цього вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

При зверненні до суду позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію договору №232104-КС-002 від 29 червня 2021 року, паспорт споживчого кредиту, додаткової угоди №1 до договору №232104-КС-002 від 22 вересня 2021 року, додаткової угоди №2 до договору №232104-КС-002 від 08 грудня 2021 року, розрахунок заборгованості за вказаним договором, анкету клієнта, Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», а також візуальну форму послідовності дій клієнта.

У Послідовності дій зазначено, що відповідач, використовуючи номер телефону ідентифікувався в ІТС та увійшов в особистий кабінет; передав інформацію обраних умов кредиту; ознайомився та підписав одноразовим ідентифікатором G-5009 паспорт споживчого кредиту; ознайомився з офертою Товариства та прийняв її умови; акцептував умови оферти, шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором G-4918.

Таким чином, 29 червня 2021 року о 13:29:39 відповідач ввів надісланий йому одноразовий ідентифікатор та акцептував пропозицію укласти кредитний договір.

З наданих позивачем до кредитного договору доказів убачається, що грошові кошти в розмірі 10000 грн та 7000 грн були перераховані на картку відповідача №4102-3212-5618-5850 від 29 червня 2021 року та від 22 вересня 2021 року року, що підтверджується транзакцією №419789229 та № 446185948.

Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» перебувають в загальному доступі, опубліковані на сайті товариства.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.

За таких обставин суд вважає, що договір позики був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами статей 6, 627 ЦК України та статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Про відповідність електронного правочину, підписаного за допомогою одноразового ідентифікатора за домовленість сторін, вимогам закону, висловив свою позицію і Верховний суд у постанові від 16 грудня 2020 року в справі №561/77/19 (провадження №61-20799 св 19).

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Даний договір відповідачем в установленому порядку не оспорений, отже зобов`язання, що виникли за таким договором підлягають виконанню.

Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування викладених позивачем обставин. Розрахунок суми заборгованості відповідача за кредитним договором відповідає вимогам закону.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором №232104-КС-002 про надання кредиту від 29 червня 2021 року у розмірі 29462,14 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 грн в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись статтями 10, 12, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором №232104-КС-002 про надання кредиту від 29 червня 2021 року в розмірі 29 462 (двадцять дев`ять тисяч чотириста шістдесят дві) гривні 14 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Солом`янського

районного суду міста Києва Н.М. Аксьонова