Провадження № 8/361/14/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Червонописького В.С.,

за участі секретаря судових засідань Тихоненко І.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

зацікавленої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бровари заяву ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2025 року за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду через свого представника ОСОБА_2 з заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2025 року за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Обґрунтовуючи заяву про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2025 року посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в родині боржника та заявниці народилося двоє дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У 2024 році шлюбні стосунки у сторін припинилися фактично, а згодом і сам шлюб було розірвано рішенням суду. У той самий період заявниця самовільно без згоди з боржником забрала дітей та зникла у невідомому напрямку, про своє місце перебування не повідомляла. Адреса, яка вказана заявницею у даній справі, також є сумнівною, оскільки знайти її боржнику в с. Княжичах так і не вдалося. Зі слів боржника, заявниця не здатна забезпечити нормальний і сталий розвиток дітей, не здатна задовольняти вимоги дітей, а відтак діти мають проживати з батьком. Так, коли сторони проживали разом,б боржник багато часу приділяв саме заробітку для того, щоб забезпечити родину з чотирьох осіб, а заявниця в той час мала займатися вихованням дітей та забезпеченням їх потреб, однак робила це дуже погано, не хотіла займатися дітьми, постійно створювала ситуації для сварки в сім`ї. Протягом процесу припинення шлюбу боржнику стало відомо, що його дружина свідомо провокувала конфлікти з ним, а також робила відео та аудіо записи таких конфліктів. Це боржнику стало відомо від подруги родини ( ОСОБА_6 ), яка спілкувалася і з ним і з заявницею, однак, коли дізналася про останні події, вирішила розповісти те, що їй стало відомо. Зокрема, ОСОБА_6 повідомила, що часто чула від заявниці фразу «навіщо я тільки їх народила» в бік власних дітей. ОСОБА_6 готова надати свідчення в суді, у разі необхідності. Також до матеріалів позовної заяви додається копія довідки з дитячого центру «Ранчо ElДитячо», який діти відвідували як приватний дитячий садок. З довідки вбачається, зокрема, те, що заявниця належним чином не займалася дітьми. На думку боржника, поведінка заявниці у вигляді байдужості до своїх дітей може бути наслідком вживання наркотичних засобів, з якими у минулому в неї вже були проблеми. Зважаючи на вищевикладене, 04.03.2025 року боржник звернувся до суду із позовною заявою про визначення місця проживання дітей разом із ним. Справа була передана до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, де 30.04.2025 року було відкрито провадження. Про існування даної справи заявниці відомо, однак, незважаючи на те, що спір між сторонами про місце проживання дітей не вирішений, заявниця звернулась до суду та отримала судовий наказ про стягнення аліментів з боржника. Вказані обставини для даної справи слід вважати нововиявленими, оскільки такі обставини є істотними та не були досліджені судом, оскільки сама заявниця про них суду не повідомила, що з точки зору процесуального закону є недобросовісною поведінкою. В цілому, поведінка заявниці є недобросовісною, оскільки вона самовільно забрала дітей від батька, не дає змоги останньому можливості бачити дітей та брати участі в їх вихованні. На думку боржника, заявниця взагалі може піддавати дітей загрозі через власний спосіб життя та байдужість до дітей. Вказує, що боржник же навпаки - поводить себе добросовісно та в межах закону, усі спірні питання намагається вирішити через встановлені судові процедури. Боржник не має наміру перешкоджати заявниці у здійсненні її прав та обов`язків щодо спільних дітей, однак вважає, що саме з ним дітям буде краще, саме він зможе забезпечити їх сталий розвиток та виховання. Стягнення ж з нього аліментів на користь заявниці, яка діє не через законні процедури, а через обман, маніпуляції та хитрощі боржник вважає несправедливим та незаконним, оскільки закон передбачає розумність та справедливість, а не захист сторони, яка поводить себе недобросовісно. Акцентує увагу, що питання про стягнення аліментів має бути вирішено після визначення місця проживання дітей з одним із батьків або за їх згодою, або згідно з рішення суду. Наголошував, що заявниця діє хитро та недобросовісно, намагається стягнути кошти з боржника, який сам здатен виховувати дітей та витрачати на них зароблені кошти. Зазначав, що ОСОБА_1 готовий домовлятися із ОСОБА_3 про порядок несення витрат на утримання дітей разом із встановленням порядку його участі у вихованні дітей до вирішення справи про визначення місця проживання дітей, однак не погоджується із таким порядком, коли з нього примусово стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 , яка грубо порушує права ОСОБА_1 .

У зв`язку з вищевикладеним просив суд переглянути судовий наказ за нововиявленими обставинами та скасувати його.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , кожен зокрема, підтримали подану заяву, просили її задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_3 у судовому засіданні просила залишити заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововияленими обставинами без задоволення. Зазначила, що ОСОБА_1 жодних грошей на утримання дітей добровільно не надає, через виховання дітей у них дійсно є конфлікт.

Суд, вислухавши доводи сторін, повно та об`єктивно вивчивши і перевіривши наявні докази у справі, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.09.2025 року ОСОБА_3 звернулась до Броварського міськрайонного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду і до повноліття дітей (а.с. 1-16).

Обґрунтовуючи заяву вказала, що відповідно до рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06.09.2024 шлюб між нею та ОСОБА_1 розірвано.

Від шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти проживають разом з нею, перебувають на її утриманні, боржник не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні.

19.09.2025 року за заявою ОСОБА_3 Броварським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання заяви, тобто з 04 вересня 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

На обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначив, що у справі є нововиявлені обставини, які мають істотне значення, що судом не були встановлені при видачі судового наказу, а саме те, що 04.03.2025 року боржник звернувся до суду із позовною заявою про визначення місця проживання дітей разом із ним. Справа була передана до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, де 30.04.2025 року було відкрито провадження. Про існування даної справи заявниці відомо, однак, незважаючи на те, що спір між сторонами про місце проживання дітей не вирішений, заявниця звернулась до суду та отримала судовий наказ про стягнення аліментів з боржника. Вказані обставини для даної справи слід вважати нововиявленими, оскільки такі обставини є істотними та не були досліджені судом, оскільки сама заявниця про них суду не повідомила, що з точки зору процесуального закону є недобросовісною поведінкою.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктами 4, 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частинами першою, другою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених норм права необхідними умовами визнання обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби така обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другим критерієм для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду є доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Частиною третьою статті 429 ЦПК України передбачено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Обставини, на які посилався ОСОБА_1 у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області від 19.09.2025 року, не є нововиявленими в контексті положень статті 423 ЦПК, що виключає можливість перегляду судового наказу, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області від 19.09.2025 року, за нововиявленими обставинами на підставі п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Враховуючи те, що підставами для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України є виключно такі істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із цією заявою, на час розгляду справи, належить відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити судовий наказ в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160, 161, 423, 429 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2025 року за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів - відмовити.

Залишити в силі судовий наказ, виданий 19.09.2025 року Броварським міськрайонним судом Київської області за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвалу суду може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя В.Червонописький