___________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/7003/26
Провадження № 2/947/2460/26
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

23.02.2026 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.В. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Одеської міської ради, третя особа: Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_2 , про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

До Київського районного суду м. Одеси 12.02.2026 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Одеської міської ради, третя особа: Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_2 , про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, а саме просить суд ухвалити рішення яким:

-визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-внести зміни до актового запису;

-встановити порядок виконання судового рішення зазначивши, що рішення є підставою для внесення змін до актового запису від 08.01.2025 №3, складеного Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме вказавши;

-у розділі «Дитина» - прізвище « ОСОБА_5 », змінити на « ОСОБА_6 » (зміна прізвища на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області;

-у розділі «Батько» - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , орган що видав 5112, адреса проживання: АДРЕСА_1 , запис відомостей про батька на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області;

-у розділі «Мати» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянки Вірменії № НОМЕР_2 , установа що видала паспорт 001, адреса проживання: АДРЕСА_1 , запис відомостей про батька на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.

Положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст. ст.175,177 Цивільного процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно п. 5, 6 ч.3 ст.175 ЦПК України в позові, серед іншого має міститися виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Позов має містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Відповідно до ч. 6 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Позивач зазначає в позові, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах та спільно проживає з ОСОБА_2 та від шлюбних відносин мають двох дітей: доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження зареєстроване Відділом ДРАЦС у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №5528 від 26.06.2013 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстроване Приморським відділом ДРАЦС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси, актовий запис №3 від 08.01.2025.

Реєстрація народження ОСОБА_4 , здійснювалась третьою особою, оскільки батьки не перебували у шлюбі, а мати не мала діючого паспорту на час народження дитини, лише свідоцтво про народження. У актовому запису про народження дитини у розділі інформації про мати було внесено лише прізвище ім`я та по батькові. Та в розділі про батька інформація була внесена відповідно до слів заявника, державна реєстрація народження проведена відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу). З огляду на викладене, батько дитини був записаний за прізвищем матері, громадянство батька та матері не було вказане. У зв`язку з тим, що мати дитини також була внесена відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, звернутися з позовом можливо лише до дитини. З урахуванням того, що на час звернення до суду з позовом дитина є малолітньою її права та інтереси представляє Служба у справах дітей Одеської міської ради. Позивач вважає себе батьком дитини, бажає визнати батьківство вказаної дитини, з внесенням відповідних записів до актів цивільного стану про народження дитини.

Суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Процедура внесення змін до актового запису про народження дитини, на підставі спільної заяви жінки та чоловіка, за умови що реєстрація народження дитини проведена на підставі ст.135 СК України (відомості про батька дитини внесено за заявою жінки, яка не перебувала у шлюбі), визначена розділом ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом МЮУ № 96/5від 12.01.2011.

Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін до актового запису про народження дитини є заява про визнання батьківства, що може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження.

Відповідно до п.п. 2.13.4 п. 2.13 розділу ІІ Порядку, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, серед іншого, є заява про визнання батьківства (додаток 3), тобто спільна заява батьків, тобто спільна заява чоловіка, що визнає своє батьківство відносно дитини, та жінки, яка є матір`ю дитини, яка в заяві підтверджує, що певний чоловік є батьком дитини.

Отже, законодавством України визначений позасудовий порядок визнання батьківства за спільною заявою чоловіка та жінки, при цьому така заява може бути подана як до народження дитини, так і після цього.

Позивачем в позові не викладено обставин, які перешкоджають визнанню батьківства в позасудовий спосіб, обставини, які б свідчили про існування спору про право, зокрема спору про батьківство. Також в позові не викладено, ким саме не визнається, чи оспорюється право позивача на батьківство, та що перешкоджає реалізації права на батьківство без звернення до суду, та чи взагалі реалізував позивач право на досудове вирішення вказаного питання.

Вказані обставини мають суттєве значення для вирішення судом питання щодо наявності або відсутності підстав для відкриття провадження по справі.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.175 ЦПК України, у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 9 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

До суду необхідно надати докази, що підтверджують батьківство відповідача. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Доказами до позову про визнання батьківства можуть бути, наприклад: докази, що свідчать про спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (довідка про склад сім`ї, витяги з погосподарських та домових книг, особисті листи, сімейні фотокартки, рішення судів в інших справах тощо); покази свідків, яким відомо про відносини сторін та про їх батьківство щодо дитини; висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи (що є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку).

Верховним Судом було роз`яснено, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (постанова Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц).

Зміст позову є вказівкою позивача на спосіб захисту вже порушеного права (ст. 16 ЦК України), однак в позові не вказано якими саме діями відповідач не визнає, порушує, чи оспорює його права. Не роз`яснено в чому саме полягає спір між позивачем і відповідачем в цій частині.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 129 СК України, до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. В позовній заяві позивач не вказує на те, коли він дізнався про своє батьківство та не зазначає поважні причини пропуску строку на звернення до суду з заявою про визнання батьківства. Крім того в прохальній частині позовної заяви не заявляє клопотання про поновлення даного строку.

Отже, позивачем в позові не викладено обставин, які перешкоджають визнанню батьківства в позасудовий спосіб, обставин які б свідчили про існування спору про право, зокрема спору про батьківство. В позові не викладено, ким не визнається, чи оспорюється право позивача на батьківство, що перешкоджає реалізації права на батьківство без звернення до суду, та чи взагалі реалізував позивач право на досудове вирішення вказаного питання.

Вказані обставини мають суттєве значення для вирішення судом питання щодо наявності або відсутності підстав для відкриття провадження по справі.

Крім того, звертаючись до суду в позовному провадженні позивач зазначив одного відповідача та дві треті особи, однак зі змісту позову не зрозуміло хто з цих осіб не визнає, чи оспорє факт батьківства, оскільки позивачем не надано жодного доказу про наявність існування спору між ним та відповідачем.

З поданих до суду документів не вбачається, що між сторонами існує спір з приводу батьківства позивача або, що органом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено сторонам у справі у вчинені відповідного актового запису (у випадку відмови, надати підтверджуючі документи).

Як було роз`яснено Верховним Судом, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (постанова Верховного Суду від 16 травня 2018 у справі № 591/6441/14-ц).

Процедура внесення змін до актового запису про народження дитини, на підставі спільної заяви жінки та чоловіка, за умови що реєстрація народження дитини проведена на підставі ст. 135 СК України (відомості про батька дитини внесено за заявою жінки, яка не перебувала у шлюбі), визначена розділом ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом МЮУ № 96/5від 12.01.2011.

Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Правил підставою для внесення змін до актового запису про народження дитини є заява про визнання батьківства, що може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження.

Відповідно до п.п. 2.13.4 п. 2.13 розділу ІІ Порядку, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, серед іншого, є заява про визнання батьківства (додаток 3), тобто спільна заява батьків, тобто спільна заява чоловіка що визнає своє батьківство відносно дитини та жінки, яка є матір`ю дитини, яка в заяві підтверджує що певний чоловік є батьком дитини.

Позивач не зазначив обставини, тобто ті юридично значимі факти, на підставі яких він звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позовна заява містить шість позовних вимог немайнового характеру.

Водночас слід зазначити, що позовна заява не містить вимоги щодо виключення з актового запису про народження дитини, відомостей про батька « ОСОБА_8 ».

В силу вимог п.п.2, п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного року, що на дату подання позовної заяви становить 1331,20 грн.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити за шість позовних вимог немайнового характеру судовий збір у загальному розмірі 7 987, 20 грн. (1331,20*6). У даному випадку позивач не надав до позовної заяви квитанції про сплату судового збору.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно з ст. 5 ЦПК України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Тобто, предмет позову має бути визначений чітко та конкретизовано у прохальній частині позовної заяви.

Відповідно до роз`яснень наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою ст.213,215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина-містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Таким чином прохальна частина позову не конкретизована, які саме зміни та відповідно ким повинні бути внесені до актового запису про народження дитини. Позивач посилається у прохальній частині на рішення Котовського міськрайонного суду, однак у прохальній частині не вказав ані номеру справи, ані дати ухвалення цього рішення, матеріали справи також не містять копії зазначеного рішення.

За таких обставин, наведені недоліки позовної заяви виключають можливість відкриття провадження у справі.

Таким чином позивачу слід усунути вказані недоліки позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, про залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвал про залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення вказаних недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява, згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, вважається неподаною та повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 187 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Одеської міської ради, третя особа: Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_2 , про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10-ти днів з дня вручення ухвали суду, а саме:

-сплатити судовий збіру розмірі 7 987, 20 грн гривень та надати суду оригінал квитанції,

-надати докази відправлення відповідачці та державномуреєстратору копію позову та додатків,

-надати копію рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області, зазначити поважні причини пропуску строку на звернення до суду з заявою про визнання батьківства,

-надати клопотання про поновлення даного строку,

-конкретизувати ким не визнається, чи оспорюється право позивача на батьківство, що перешкоджає реалізації права на батьківство без звернення до суду,

-надати докази на підтвердження досудового врегулювання спору, у порядку, передбаченому нормами чинного законоадвства України.

-

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. А. Скриль