Провадження 2-с/193/1/26
У Х В А Л А

іменем України

25 березня 2026 року сел.Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Кравченко Н.О., розглянувши заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу виданого 03 березня 2026 року у справі № 193/290/26, -

в с т а н о в и в:

заявник (боржник) ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою у якій просить скасувати судовий наказ виданий 03.03.2026 у справі № 193/290/26.

Заява мотивована тим, що між ОСОБА_1 та КП «Софіївське» не укладалася угода про надання послуги з вивезення твердих побутових відходів, таким чином, правова підстава для стягнення відсутня. Заявник вказує на наявність вигрібної ями у власному домоволодінні, що свідчить про необґрунтованість вимог стягувача та наявність спору про право.

Розглянувши подану заяву, суддя приходить до висновку про відмову у її задоволенні з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 170 ЦПК України заява про скасування судового наказу має містити зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23.12.2012, у заяві про скасування судового наказу має бути зазначено не лише про оспорення наказу, а й про обставини, які свідчать про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача, а також посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти заявлених вимог. Самі докази можуть бути подані суду при розгляді заяви про скасування судового наказу.

Таким чином, сама по собі заява про скасування судового наказу не є достатньою підставою для скасування судового наказу, а повинна містити обґрунтовані обставини, які свідчать про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Щодо не укладання письмового договору між сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про управління відходами». Утворювачі побутових відходів зобов`язані укладати договори з виконавцем послуги з управління побутовими відходами та вносити у встановленому порядку плату за послугу з управління побутовими відходами. У зв`язку з цим виконувати умови публічного договору на вивіз сміття є обов`язковим для усих.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону, публічні договори приєднання про надання комунальних послуг з власниками індивідуальних (садибних) житлових будинків вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня публікації тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги.

Згідно ч. 5 ст. 13 даного Закону 12.07.2024 року був опублікований відповідний публічний договір.

Доказів відмови протягом 30 днів від послуги заявник не надав, таким чином публічний договір вважається укладеним.

З огляду на викладене, у скасуванні судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст. 170, 258-259, 260, 261, 263 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 193/290/26 від 03.03.2026 виданого Софіївським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Софіївське» заборгованості за оплату послуги з вивезення побутових відходів (управління побутовими відходами), - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О.Кравченко