Справа № 487/5378/24
Провадження № 6/487/25/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі Марченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві заяву про розстрочку виконання судового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Дніпрофінансгруп" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат за просрочення виконання грошового зобов`язання, -

в с т а н о в и в:

13 січня 2026 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про розстрочення виконання судового рішення від 10 липня 2025 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Дніпрофінансгруп" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат за просрочення виконання грошового зобов`язання.

Свою заяву обґрунтовує тим, що 10 липня 2025 року Миколаївським апеляційним судом ухвалено постанову у справі № 487/5378/24 стягнення із ОСОБА_2 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості в розмірі 64463,20 грн., 19758,78 гри. - інфляційних втрат та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, судові витрати на професійну правничу допомогу, та 10535 грн. судових витрат.

Примусове виконання провадиться Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області, ОСОБА_3 за виконавчим провадженням за № у АСВП - 78988000 з примусового виконання виконавчого листа за № 487/5378/24, виданого 19.08.2025 Заводським районним судом міста Миколаєва щодо стягнення із ОСОБА_2 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості 84 221,98 грн.

У вересні місяці поточного року приватний виконавець протиправно списав кошти із рахунку із спеціальним призначенням - для пенсійних виплат, по інвалідності.

Відповідно до підп.3 п.10-2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію.

Крім того, згідно із приписів статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із пенсії боржника у даному виду стягнення має становити не більше 20 відсотків, тоді як приватним виконавцем стягнуто набагато більше 20 відсотків пенсії.

Разом з тим, приписами статті 68 згаданого Закону передбачений порядок звернення стягнення на пенсію, який також в моєму розумінні не дотриманий.

Просить суд врахувати його скрутне матеріальне становище, у зв`язку з цим просить суд розстрочити виконання рішення суду до грудня 2026 року.

Відповідач подав заяву, просив справу слухати за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

Суд встановив, що 10 липня 2025 року Миколаївським апеляційним судом ухвалено постанову у справі № 487/5378/24 стягнення із ОСОБА_2 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості в розмірі 64463,20 грн., 19758,78 гри. - інфляційних втрат та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, судові витрати на професійну правничу допомогу, та 10535 грн. судових витрат.

Примусове виконання провадиться Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області, ОСОБА_3 за виконавчим провадженням за № у АСВП - 78988000 з примусового виконання виконавчого листа за № 487/5378/24, виданого 19.08.2025 Заводським районним судом міста Миколаєва щодо стягнення із ОСОБА_2 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості 84 221,98 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до підп.3 п.10-2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію.

Крім того, згідно із приписів статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із пенсії боржника у даному виду стягнення має становити не більше 20 відсотків

Відповідно до положень ч. 1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що суд не може розстрочити виконання рішення до 10 липня 2026 року, у зв`язку з тим що це приведе до порушення статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», а саме розмір відрахувань із пенсії боржника у даному виду стягнень становить більше 20 відсотків, оскільки заявник просить розстрочити рішення суду на рік, поза межами строку, встановленого вимогами частини п`ятої статті 435 ЦПК України. Також, суд зазначає, що вказана норма процесуального закону не ставить в залежність початок перебігу річного строку для розстрочення виконання судового рішення з моментом постановлення ухвали про розстрочку виконання рішення, а чітко встановлює, що такий строк не може перевищувати одного року саме з дня ухвалення рішення, виконання якого заявник просить розстрочити. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст. 258, 259, 260, 353, 354, 435 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочення виконання судового рішення, а саме постанови Миколаївського апеляційного суду від 10 липня 2025 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Дніпрофінансгруп" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат за просрочення виконання грошового зобов`язання - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Г. Нікітін