ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3148/26
провадження № 2-о/753/214/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2026 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Маркєлової В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 провстановлення факту народження,

У С Т А Н О В И В:

16.02.2026 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту народження.

Заявник в порядку окремого провадження просить:

1.Установити факт народження дитини (хлопчика), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Москва (РФ).

2. Батьком дитини визнати: ОСОБА_2 , нар. ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України

3. Матір`ю дитини визнати: ОСОБА_3 , нар. ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянку України

4.4. Допустити негайне виконання рішення суду

На обґрунтування заяви зазначив наступне:

2 вересня 2015 року у м. Москва (РФ) у мене та у моєї дружини ОСОБА_3 (ІНП НОМЕР_1 ) народилася дитина - хлопчик. Народження відбулося у пологовому будинку, де було отримано медичну довідку, на базі чого у місцевому органі влади було отримано свідоцтво про народження (див. додатки). Свідоцтво про нарождення, видане органами РФ, було надано у Посольство України у РФ. Посольство України у РФ виконало державну реєстрацію особи громадянином України, про що було надано довідку №6111-536-2049 від 02.11.2015 (див. додатки). На основі цієї довідки мій син отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон (див. додатки), а також 4 листопада 2021 року Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної районної в місті Києві державної адміністрації було видано посвідчення батьків багатодітньої родини (див. додатки). Реєстрація дитини громадянином у Посольстві України у РФ не призвела до актового запису про народження в електронному вигляді в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, у зв`язку із чим у мене та у дружини немає можливості отримувати державні послуги он-лайн, дитину неможливо додати у застосунку Дія.

За результатами вивчення заяви та доданих до неї документів суд дійшов таких висновків.

Порядок розгляду судом справ окремого провадження визначено нормами розділу IV ЦПК України.

Відповідно до положень частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності чи відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 294 ЦПК України).

Згідно зі статтею 315 цього Кодексу суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначає стаття 317 ЦПК України, якою, зокрема, установлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Вимоги до змісту та форми заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, визначені статтею 318 ЦПК України.

Згідно положень цієї процесуальної норми у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

За положеннями статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина перша статті 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні норми містяться у статтях 15, 16 ЦК України.

Відповідно до статті 19 ЦПК України, яка визначає компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ, у порядку цивільного судочинства розглядаються справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як убачається зі змісту заявлених вимог, заявник просить встановити факт народження його сина, який настав не на тимчасово окупованій території України, а в іноземній державі - Російській Федерації, на територію якої компетенція судів України не поширюється.

Пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже за наведених вище обставин заява ОСОБА_1 не підлягає судовому розгляду, що є підставою для відмови у відкриття провадження за цією заявою.

Керуючись нормами статей 2, 10, пунктом 1 частини першої статті 186, статтями 259, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Суддя В.М. Маркєлова