УХВАЛА

25 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 509/1008/17

провадження № 61-2182ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» на ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 січня 2026 року

у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙВОДБУД-17», про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ), який є правонаступником публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (далі - ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК»), звернувся до суду

з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙВОДБУД-17» (далі - ТОВ «ДУНАЙВОДБУД-17»), в якому,

з урахуванням зміни позовних вимог, просив стягнути з заборгованість у розмірі 2 921 849,08 грн.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 квітня 2025 року у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ТОВ «ДУНАЙВОДБУД-17», про стягнення кредитної заборгованості відмовлено.

Не погодившись зі вказаним рішенням суду, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернулося до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 червня 2025 року клопотання ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено.

Поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 квітня 2025 року.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 квітня

2025 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 липня 2025 року визнано підготовку справи до апеляційного розгляду закінченою.

Призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 січня 2026 року клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Бойко Н. І. про зупинення провадження

у справі задоволено.

Зупинено провадження у справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ТОВ «ДУНАЙВОДБУД-17», про стягнення кредитної заборгованості, за апеляційною скаргою ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 квітня 2025 року, до припинення перебування

ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

До Верховного Суду 23 лютого 2026 року надійшла касаційна скарга ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» на ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 січня 2026 року, у якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні клопотання.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі та в поручення частини четвертої статті 263 ЦПК України суд апеляційної інстанції не врахував висновки щодо застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 24 березня 2017 року ФОП

ОСОБА_1 , який є правонаступником ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ТОВ «ДУНАЙВОДБУД-17», про стягнення заборгованість у розмірі 2 921 849,08 грн.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 квітня 2025 року у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись зі вказаним рішенням суду, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернулося до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» ставить питання про скасування рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 квітня 2025 року, ухвалення нового судового рішення, яким стягнути з ТОВ «ДУНАЙВОДБУД-17», як із солідарного боржника, заборгованість за кредитним договором, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

20 червня 2025 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Бойко Н. І. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, яке було обґрунтовано тим, що відповідач перебуває на військовій службі та знаходиться в розпорядженні бойової частини.

Пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Верховний Суду погоджується з висновком апеляційного суду про необхідність зупинення провадження у справі, оскільки судами встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 (провадження № 14-74цс25), відступивши, зокрема, від висновків Верховного Суду щодо застосування положень пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, сформульованих у постановах колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 листопада 2022 року

у справі № 753/19628/17 (провадження № 61-9218св22), від 29 березня 2023 року

у справі № 756/3462/20 (провадження № 61-7918св22), від 13 березня 2025 року

у справі № 557/1226/23 (провадження № 61-2354св24), зазначила, що: «з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування

в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм.

82. Упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації для застосування судом пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд має отримати докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на військовій службі».

Оскільки правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер, формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд.

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ключовим під час вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України є саме воля військовослужбовця як сторони чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Враховуючи, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено правовий режим воєнного стану, внаслідок чого Збройні Сили України як цілісна структура були переведені на організацію і штати воєнного часу, а також беручи до уваги факт проходження ОСОБА_2 військової служби в період дії воєнного стану, який є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі у розгляді справи, і відсутність беззастережної волі військовослужбовця ОСОБА_2 щодо продовження розгляду справи, Верховний Суд уважає, що Одеський апеляційний суд правильно задовольнив клопотання про зупинення провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Доводи касаційних скарг висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з його змістом.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом статей 251, 253 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» на ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 січня 2026 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙВОДБУД-17», про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк