ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/729/25 Номер провадження 22-ц/814/1766/26Головуючий у 1-й інстанції Гришко О. Я. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою адвоката Симоненка Тараса Вікторовича, представника ОСОБА_1 , на ухвалу Оржицького районного суду Полтавської області від 05 січня 2026 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного тексту ухвали не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

треті особи: ОСОБА_2 , Лубенська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 .

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

у с т а н о в и в :

Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 05 січня 2026 року позов ОСОБА_1 до Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, треті особи: ОСОБА_2 , Лубенська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , залишений без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

В апеляційній скарзі адвокат Симоненко Т.В., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги стверджується, що висновки суду першої інстанції суперечать матеріалам справи і не узгоджуються із приписами цивільного процесуального закону, оскільки представником позивачки у судовому засіданні 19 листопада 2025 року подана заява про слухання справи за відсутності сторони позивача, а 05 січня 2026 року представником позивачки суду подана заява про відкладення розгляду справи з огляду на поважні причини, що унеможливили участь у судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отримано.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з таких підстав:

Відповідно п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як убачається з матеріалів справи, у липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою суду першої інстанції від 28 липня 2025 року відкрито загальне позовне провадження за позовом ОСОБА_1 до Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Підготовче засідання призначене 29 серпня 2025 року (т.1 а.с.75).

У судовому засіданні 29 серпня 2025 року за участю адвоката Симоненка Т.В., представника ОСОБА_1 , оголошено перерву, вирішено залучити до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3 , наступне підготовче засідання призначене на 30 вересня 2025 року (т.1 а.с.163,164).

Судове засідання 30 вересня 2025 року відкладене у зв?язку з неявкою учасників справи (т.1 а.с.245). Наступне засідання призначене на 24 жовтня 2025 року.

Судове засідання 24 жовтня 2025 року відкладене у зв?язку з неявкою учасників справи (т.2 а.с.10). Наступне засідання призначене на 19 листопада 2025 року.

17 листопада 2025 року судом отримана заява адвоката Симоненка Т.В., представника ОСОБА_1 , згідно якої останній просив провести підготовче засідання без участі позивачки та її представника, призначити справу до розгляду по суті, просив також викликати і допитати свідків, явку яких зобов?язався забезпечити (т.2 а.с.20).

Ухвалою суду від 19 листопада 2025 року закрито підготовче засідання, розгляд справи по суті призначений на 17 грудня 2025року, вирішено допитати свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . У цей день адвокат Симоненко Т.В., представник ОСОБА_1 , повідомлений під розпис про дату, час і місце розгляду справи (т.2 а.с.22,27).

У судове засідання 17 грудня 2025 року ні позивачка, ні її представник не з?явилися; за участю третьої особи судове засідання відкладено (т.2 а.с.37). наступне судове засідання призначене на 15 січня 2026 року, адвокат Симоненко Т.В., представник ОСОБА_1 , повідомлений під розпис про дату, час і місце розгляду справи (т.2 а.с.42).

15 січня 2026 року адвокат Симоненко Т.В., представник ОСОБА_1 , подав суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на його зайнятість у судових засіданнях в інших судах (т.2 а.с.46).

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду з підстав, визначених п.3. ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що у судові засідання позивачка та її представник не прибули повторно, хоча повідомлялися судом про час, дату та місце розгляду справи належним чином.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Пунктами першим і другим ч.3 ст.223 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справу за відсутності учасника, який належним чином повідомлений про судове засідання, і не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причини неявки, крім відповідача, незалежно від причини неявки.

Згідно ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права у спірних правовідносинах.

Разом з тим, за змістом статтей 223, 257 ЦПК України суд вправі ухвалити рішення про залишення заяви без розгляду лише за сукупності таких умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, в оскаржуваній ухвалі не навів обґрунтування того, яким чином нез`явлення позивачки чи її представника унеможливлює розгляд справи по суті, у тому числі з огляду на кількість поданих у справу письмових доказів, не зазначив, які саме істотні обставини для правильного вирішення спору можуть бути встановлені судом виключно за участю позивачки чи її представника.

Перевіркою матеріалів справи апеляційним судом не встановлено існування перешкод для розгляду справи по суті без особистої участі позивачки чи її представника. Матеріали справи не містять відомостей про те, що суд першої інстанції у встановленому порядку викликав у судові засідання свідків, про допит яких було заявлено позивачкою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є передчасною і помилковою, тому вона підлягає скасуванню, а матеріали справи - поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.367, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Симоненка Тараса Вікторовича, представника ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Оржицького районного суду Полтавської області від 05 січня 2026 року скасувати, справу №543/729/25 повернути до Оржицького районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 23 березня 2026 року

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов