Справа № 930/2953/25
Провадження № 2/930/408/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2026 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Науменка С.М., при секретарі Андрущак Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку загального позовного провадження в місті Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Немирівської міської ради Вінницького району про визнання права власності на майно в порядку спадкування ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування, мотивуючи тим, що вона ОСОБА_2 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сажки на той час Немирівського району, де її батьки все життя проживали.

Її батьками являються: батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 .

Вони проживали у житловому будинку, розміщеному по АДРЕСА_1 , Немирівська територіальна громада, теперішнього Вінницького району. Разом із батьками також проживала і мати її батька її бабуся ОСОБА_5 , 1904 року народження.

Вказаний житловий будинок відповідно до Свідоцтва № НОМЕР_1 про право приватної власності на домоволодіння, виданого 18 жовтня 1989 року виконкомом Кіровської сільської ради Немирівського району, належав колгоспному двору, головою якого був її батько ОСОБА_3 . Відповідно до довідки виданої виконкомом Немирівської міської ради від 16 вересня 2025 року станом на 15 квітня 1991 року склад колгоспного двору складався із її батька ОСОБА_3 , матері ОСОБА_4 та бабусі ОСОБА_5 .

Спочатку помирає її батько ОСОБА_3 передчасно ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 64 роки в с. Сажки Немирівського району, після нього помирає її бабуся ОСОБА_5 30 жовтня 1991 року також в с. Сажки Немирівського району.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помирає вже її мати ОСОБА_4 у віці 92 роки також в с. Сажки Немирівського району.

ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, у відповідності до вимог цивільного законодавства звернулась із письмовою заявою до Немирівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини та про отримання свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті як покійної матері так і після смерті покійного батька.

03 грудня 2025 року державним нотаріусом її було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, загальним розміром 0.2500 га. Для обслуговування житлового будинку та загальним розміром 0.5253 га. Для ведення особистого селянського господарства, що розміщені по АДРЕСА_1 .

Щодо житлового будинку, розміщеного за вказаною вище адресою, державним нотаріусом 29 листопада 2025 року її було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Причиною прийнятого державним нотаріусом рішення є те, що житловий будинок, який вона має право успадкувати за законом, відповідно до Свідоцтва № НОМЕР_1 про право приватної власності на домоволодіння, виданого 18 жовтня 1989 року виконкомом Кіровської сільської ради Немирівського району, належав колгоспному двору, до складу якого згідно довідки належало три особи, які на даний час покійні. Частки кожному із них не було виділено. Відповідно до роз`яснення наданого Міністерством юстиції України 25 грудня 2023 року стосовно окремих питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно- майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

В зв`язку з цим позивачка ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на майно в порядку спадкування.

Позивачка ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримала, просить його задовольнити, справу розглянути у її відсутність.

Представник відповідача Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, через електронний суд подав заяву про розгляд справи у відсутність представника Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області, щодо задоволення позовної заяви не заперечує.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки. Що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 вчасно у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив в оформленні спадщини на будинок оскільки вказаний будинок відноситься до категорії колгоспних дворів і нотаріус не наділений повноваженнями визначення часток учасників колгоспного двору.

Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року), колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ст.ст. 120,123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України Про власність, кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Тобто, усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Отже, житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року, на день припинення існування колгоспних дворів належав на праві спільної сумісної власності в рівних частках голові і членам колгоспного двору.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи вищевикладене та за відсутності іншого, крім судового, шляху для відновлення порушених прав позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216-1217, 1220, 1233-1235, 1269 ЦК України, ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), ст.ст. 12, 80, 81, 82, 200, 211, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Немирівської міської ради Вінницького району про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Сажки Немирівського району Вінницької області, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Сажки Немирівського району Вінницької області, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Сажки Немирівського району Вінницької області, на:

-житловий будинок «А», загальною площею 61.1 кв. м., житловою площею35.4 кв. м., веранда «а», ганок «а1», сарай «Б», сарай «В», сарай-прибудова «в», навіс «Г», літня кухня «Д», сарай-прибудова «д», сарай-прибудова «д1», криниця «К», огорожа «1-2», розміщених по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Немирівського

районного суду: С.М.Науменко