Справа № 206/586/26
Провадження № 2-о/206/59/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 суддя Самарського районного суду міста Дніпра Поштаренко О.В., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2026 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду міста Дніпра із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, яку обґрунтувала наступним, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 загинув у місті Мар?їнка Покровського району Донецької області у самому епіцентрі бойових дій. Його смерть настала під час здійснення волонтерської діяльності, спрямованої на підтримку підрозділів Збройних Сил України та цивільного населення, які перебували під безперервним вогневим ураженням з боку збройних сил російської федерації. У той час місто фактично перебувало під щільними артилерійськими та мінометними обстрілами, без сталого зв?язку, без функціонуючих органів державної влади, без елементарної можливості забезпечити безпеку або належне документування подій. ОСОБА_2 загинув не як випадкова жертва, а як особа, що свідомо перебувала в зоні смертельної небезпеки, виконуючи свій громадянський обов?язок і здійснюючи спротив збройній агресії проти України. Його смерть стала наслідком воєнних дій, однак війна забрала не лише життя людини вона позбавила можливості зафіксувати сам факт цієї смерті у встановленому законом порядку. Зібрання та оформлення доказів у момент трагедії було об?єктивно неможливим, оскільки відповідна територія перебувала у стані активних бойових дій та фактичного хаосу. У наслідок цього актовий запис про смерть ОСОБА_2 відсутній, державна реєстрація смерті не проведена, свідоцтво про смерть не видане. Фактично склалася ситуація, за якої особа, яка реально загинула понад рік тому, з точки зору формальних реєстрів продовжує «існувати», що породжує глибоку правову абсурдність і позбавляє заявника можливості реалізувати свої законні права. Відсутність встановленого у законному порядку факту смерті має пряме та істотне юридичне значення для вирішення питання щодо дії та припинення зобов?язань за договором поруки від 03 березня 2020 року. Без судового рішення неможливо належним чином визначити правовий статус зобов?язання, вирішити питання про припинення поруки, а також про можливість або неможливість звернення стягнення на поручителя чи його спадкову масу.

Строк виконання основного зобов`язання настав 21 липня 2024 року, однак на той момент

ОСОБА_2 вже понад рік як загинув у зоні бойових дій.

Суд, означившись з матеріалами заяви, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Отже, на звернення до суду з відповідною заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, в порядку окремого провадження, мають законом визначене коло осіб.

При цьому, заявник не є членом сім`ї або близьким родичем. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України ОСОБА_1 не надає жодних відповідних документів, які б свідчили про родинні стосунки між заявником та померлим.

Отже, в порушення вищевикладених вимог діючого законодавства, заявником не надано суду жодних документів у підтвердження родинних зв`язків з померлою особою, таким чином, не підтверджено її право на звернення до суду з даною заявою.

Європейський суд з прав людини вказав, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Пелевін проти України" від 20 травня 2010 року).

За таких обставин, вважаю необхідним відмовити заявникові у відкритті провадження у даній справі.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 2, 10, 71, 258-261, 315, 317, 318, 352-355 ЦПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - відмовити.

Роз`яснити заявникові, що відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.В.Поштаренко