ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/9158/25 Головуючий в І інстанції: Кузьміна О.І.
Номер провадження: 22-ц/819/48/26 Доповідач: Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.,

суддів: Приходько Л.А., Радченка С.В.,

секретар судового засідання Середюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кузьміної О.І., у справі №766/9158/25 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2025 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позов обґрунтований тим, що 23.06.2020 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0, за яким позичальнику надано кредит у сумі 50761 грн; а 10.03.2021 року укладено кредитний договір №8, за яким відповідачці надано кредит у сумі 25 923 грн.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10.01.2025 склала: по кредитному договору від 23.06.2020 року №0 83 770,68 грн, з яких 50 760,74 грн заборгованість за кредитом; 33 009,94 грн заборгованість за процентами;

по кредитному договору від 10.03.2021 року № 8 заборгованість становить 16 600,33 грн, з яких 6 696,23 грн заборгованість за кредитом; 1,21 грн заборгованість за процентами; 9 902,89 грн заборгованість за комісією.

Посилаючись на вказані обставини, Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість в загальній суму 100 371,01 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 липня 2025 року позов Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» кредитну заборгованість у сумі 100371,01 грн 2422,40 грн понесених судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання за кредитними договорами, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача.

16 вересня 2025 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник, адвокат Нетребенко Олександр Сергійович просить рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 липня 2025 року скасувати, і направити справу для розгляду за встановленою підсудністю до Рахівського районного суду Закарпатської області, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права.

Зазначає, що на момент відкриття провадження у справі ОСОБА_1 мала зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , через її виїзд 06 квітня 2022 року з малолітньою дитиною, яка має інвалідність, у безпечне місце, де і відбулась реєстрація за новим місцем проживання/перебування та отримання статусу тимчасово переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 06 квітня 2022 за №2113-.

Крім того, вказує на те, що суд не повідомив відповідача про дату, час і місце розгляду справи, тим самим обмежив сторону відповідача у праві ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень, а від так захисту себе у суді.

Звертає увагу на те, що з поданих до суду доказів не міститься підтвердження (волевиявлення) сторін щодо домовленості про сплату відсотків та їх розмір, а розрахунок заборгованості наданий позивачем не є доказом безспірної кредитної заборгованості відповідача.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Копія ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження від 17 жовтня 2025 року була надіслана позивачу Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» в його електронний кабінет та доставлена 18.10.2025 року об 20:42:03, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (а.с.94), проте правом подачі відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Явка учасників в судове засідання апеляційного суду.

Представник відповідача за ордером, адвокат Юріна А.Р. приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з власних технічних засобів, висловила позицію на підтримку доводів апеляційної скарги з підстав в ній викладених.

Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», будучи повідомленим про судове засідання 19.03.2026 року, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету, яка йому доставлена 28.02.2026 року, про що свідчить довідка про доставку електронного документа (а.с.142 на звороті) свого представника в судове засідання не забезпечив, клопотань про відкладення розгляду справи суду не направив.

Відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено апеляційним судом за відсутності представника відповідача.

Позиція апеляційного суду.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, адвоката Юріну А.Р., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, оскільки суд першої інстанції не повно з`ясував обставини у справі.

Так, судовим розглядом встановлено, що 23.06.2020 року ОСОБА_1 підписала заяву № 0 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО), та своїм підписом підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО, яка розміщена на сайті банку, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО.

Також, у заяві ОСОБА_1 просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні та надати кредитну картку з встановленням кредитного ліміту в розмірі 3000,00 грн, зі сплатою відсотків в розмірі 47,88% . Строк дії кредитного договору 12 місяців з дня надання кредитного ліміту, зі спливом яких строк продовжується на той самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін /а.с.10/.

23.06.2020 року відповідачці встановлено кредитний ліміт в розмірі 3000,00 грн, який в подальшому 15.06.2023 року був збільшений до 50 761,00 грн.

Також, 07 березня 2021 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву, в якій підтвердила, що вся інформація, надана нею АТ «ПУМБ» в цій анкеті є повною, достовірною і зобов`язалася терміново не пізніше 15 календарних днів, повідомляти Банк про будь-які зміни в цій інформації. На підставі Анкети-заяви, відповідно до платіжної інструкції № TR47909772.22004.359 від 07 березня 2021 року ОСОБА_1 були надані кредитні кошти в сумі 25 923,00 грн.

Факт користування відповідачкою кредитними коштами, підтверджується виписками з її особових рахунків.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості станом на 10.01.2025 заборгованість за кредитним договором від 23.06.2020 року становить 83 770.68 грн, з яких: 50760.74 грн заборгованість за кредитом, 33009.94 заборгованість за процентами.

за кредитним договором від 10.03.2021 року заборгованість становить 16600.33, з яких 6696.23 грн заборгованість за кредитом, 1,21 грн заборгованість за процентами, 9902,89 грн заборгованість за комісією.

Банком було направлено відповідачу письмову вимогу (повідомлення) від 13.01.2025 року про наявність заборгованості за кредитними договорами та необхідність її сплати.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 стаття 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Матеріалами справи підтверджено, що 23.06.2023 року ОСОБА_1 підписала заяву №0, чим підтвердила що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО, яка розміщена на сайті банку, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО.

На підставі підписаної заяви ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку в розмірі 3000,00 грн, який в подальшому збільшився до 50761,00 грн. За умовами цього договору ОСОБА_1 зобов`язалася сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 47,88% річних.

Факт отримання кредитних коштів та користування ними підтверджено випискою по рахунку ОСОБА_1 .

Згідно розрахунку заборгованості позивача, заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту та нарахованими відсотками за кредитним договором від 23.06.2020 року станом на 10.01.2025 року становить 50760,74 заборгованість за сумою кредиту та 33009,94 грн заборгованість за відсотками, а всього 83770,68 грн.

Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм права, апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з укладенням між ними кредитного договору, за яким АТ «ПУМБ» виконало свої зобов`язання за договором, а ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором від 23.06.2020 року в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування, а відтак заявлена позивачем вимога про стягнення заборгованості в розмірі 83770,68 грн підлягає задоволенню.

Разом з тим, апеляційний суд вважає прийнятними доводи апеляційної скарги в частині неправомірності стягнення судом першої інстанції заборгованості по процентам та заборгованості по комісії за кредитним договором від 10.03.2021 року на загальну суму 9904.10 грн з таких підстав.

Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, як письмовими, речовими і електронними доказами (пункт 1 частини 2 ст.76 ЦПК України.

Стаття 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Положення статті 78 ЦПК України визначає допустимість доказів, згідно якої суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази суду подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України)

Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №645/5557/16-ц).

Вбачається, що на підтвердження укладення кредитного договору від 10.03.2021 року позивач АТ «ПУМБ» надав Анкету клієнта, яка підписана ОСОБА_1 .

Анкета-заява містить детальну інформацію лише щодо особи ОСОБА_1 , зокрема дату її народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта відповідачки.

Водночас, Анкета-заява не містить даних про розмір процентів за користування кредитом та розмір комісії.

Відповідно до платіжної інструкції № ТR.47909772.22004.359 АТ «ПУМБ» перерахував ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 25923,00 грн за договором №8 від 07.03.2021 р.

Згідно виписки по особовому рахунку позичальника вбачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та здійснювала різні банківські операції, в тому числі і на погашення кредитної заборгованості.

Згідно розрахунку наданого позивачем, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором №8 від 10.03.2021 року станом на 10.01.2025 року складає 16600,33 грн, з яких заборгованість по сумі кредиту 6696,23 грн, заборгованість за процентами 1,21 грн, заборгованість по комісії 9902,89 грн.

Встановивши, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором від 10.03.2021 року позивач нарахував відповідачці заборгованість по процентам та комісії за користування кредитними коштами, які не обумовлені сторонами, апеляційний суд дійшов висновку про те, що таке нарахування є безпідставним, а тому в задоволенні цих вимог слід відмовити.

За встановленого, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що наявні правові підстави для зменшення стягненої суми боргу з 100371,01 грн до 90466,91 грн, суму судових витрат з 2422,40 грн до 2183,31 грн, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції слід змінити у відповідній частині.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Щодо доводів апеляційної скарги про неповідомлення відповідачки про дату, час і місце розгляду справи, та щодо територіальної підсудності, апеляційний суд зазначає.

Відповідно до вимог частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) (частина дев`ята статті 28 ЦПК України).

Згідно з частинами шостою-десятою статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Вбачається, що позивач звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_1 вказав її місце проживання: АДРЕСА_2 , як то було зазначено відповідачкою при підписані кредитних договорів від 23.06.2020 та від 07.03.2021 років.

В Анкеті-заяві, ОСОБА_1 підтвердила, що вся інформація, надана нею АТ «ПУМБ» в цій анкеті є повною, достовірною і зобов`язалася терміново не пізніше 15 календарних днів, повідомляти Банк про будь-які зміни в цій інформації.

Відповідно до довідки Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради від 18.06.2025 р. № 14-04-10/3622 наданий на запит міського суду, в реєстрі територіальної громади відсутня інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 .

Із матеріалів справи слідує, що суд повідомляв ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки на останню відому адресу, а саме на адресу вказану відповідачкою в заяві на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 23.06.2020 року та в Анкеті від 07.03.2021 року - АДРЕСА_2 , проте судова повістка повернута до суду без вручення адресату із зазначенням причин «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.11). Також відповідачка викликалася у судове засідання 21.07.2025 року шляхом розміщення оголошення на сайті суду.

Відповідно до п.3 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомлені відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За положеннями п.4 зазначеної статті днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки проо відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому апеляційний суд звертає увагу скаржниці на те, що в заяві про перегляд заочного рішення від 29.07.2025 року, вказана адреса відповідачки: АДРЕСА_2 .

Доказів того, що відповідачка повідомляла банк про зміну місця проживання, як про те зобов`язалася при підписані Анкети від 07.03.2021 року, матеріали справи не містять.

Отже, суд першої інстанції, отримавши інформацію від Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради від 18.06.2025 р. № 14-04-10/3622 про відсутність інформації щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , зважаючи на останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідачки АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до підсудності Херсонського міського суду Херсонської області відкрив провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

За викладено підстав вважати, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням правил підсудності чи то без повідомлення про дату час і місце розгляду справи не має.

Щодо судових витрат.

Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, змінив рішення суду в частині стягненої суми боргу, то наявні підстави для відшкодування позивачем відповідачці сплаченого нею та документально підтвердженого судового збору за подання апеляційної скарги, в розмірі 358,66 грн пропорційну до задоволених вимог.

Повний текст постанови складено 23.03.2026 р.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 липня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» кредитної заборгованості та судових витрат змінити, зменшивши визначену до стягнення суму кредитної заборгованості з 100371,01 грн до 90466,91 грн, суму судових витрат з 2422,40 грн до 2183,31 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 358,66 грн

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуюча Л.В. Базіль

Судді: Л.А. Приходько

С.В. Радченко