ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

18 лютого 2026 року м. Херсон

справа № 766/21182/24

провадження № 22-ц/819/205/26

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого - Радченка С.В.,

суддів: Базіль Л.В., Бездрабко В.О.

секретар: Олійник К.О.

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник позивачки адвокат Августова М.В.

представник відповідача адвокат Миколюк А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Миколюка Антона Петровича на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Кузьміної О.І., у цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_3 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і ухвали суду першої інстанції

У грудні 2024 року представник позивачки звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 22.09.2018 року сторони перебувають у шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя сторін не склалося, між ними зникла взаємоповага та почуття, що були на момент укладення шлюбу. Спільне господарство сторони не ведуть з квітня 2022 року. Подальше спільне подружнє життя і збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим просили шлюб розірвати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2025 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 22.09.2018 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 416.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що сім`я розпалася та існує формально, позивач прийшла до твердого переконання про неможливість примирення та збереження шлюбу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Миколюк А.П. подав апеляційну скаргу в інтересах відповідача ОСОБА_2 , в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що між подружжям сімейні відносини не порушувалися, шлюб між сторонами не являється формальним і його потрібно зберегти, оскільки розірвання шлюбу буде суперечити інтересам малолітньої дитини дочки ОСОБА_4 . Просив надати строк для примирення подружжя.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

У письмових запереченнях, які надійшли на адресу апеляційного суду, представник позивачки просить відхилити доводи апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Наголошує на тому, що примирення між сторонами неможливе.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

22.09.2018 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 416. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим 22.09.2018 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції було встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_1 не бажає підтримувати сімейні стосунки з ОСОБА_2 , шлюбні відносини між ними погіршилися, що призвело до їх фактичного припинення. Ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання також припинено. Позивачка втратила почуття любові до відповідача, а їхня сім`я існує лише формально.

Встановивши, що збереження нормальних сімейних відносин між сторонами є неможливим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, що відповідає вимогам статей 24, 56 СК України. Посилання апелянта на ту обставину, що шлюб між сторонами не є формальним і його потрібно зберегти, колегією суддів до уваги не приймаються, тому що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення.

Доводи апеляційної скарги про те що сторони мають малолітню дитину та відповідач бажає зберегти шлюб, колегією суддів відхиляються, оскільки розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Крім того, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що позовна заява подана не особисто позивачем, а його представником, оскільки відповідно до положень статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Доводи апеляційної скарги щодо не надання судом першої інстанції строку для примирення сторонам є необґрунтованими. Судом апеляційної інстанції було задоволено відповідне клопотання відповідача та надано строк для примирення сторін чотири місяці. За спливом цього строку позивачка в категоричній формі заперечила можливість примирення та наполягала на розірванні шлюбу.

Колегія суддів не вбачає в діях суду першої інстанції порушень норм процесуального права, які б могли стати підставою для скасування судового рішення. Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Миколюка Антона Петровича залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, визначених в ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2026 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді Л.В. Базіль

В.О. Бездрабко