Справа № 446/476/19 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У. І.
Провадження № 22-ц/811/4418/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.

Суддів:Савуляка Р.В., Шандри М.М.

Секретар Іванова О.О.

З участю представника позивача АТ «Українська залізниця»- адвоката Соболь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця»- адвоката Соболь О.В. на додаткове рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 27 листопада 2025 року у справі № 446/476/19 за позовною заявою Акціонерного товариства «Українська залізниця» від імені якого діє регіональна філія «Львівська залізниця» до Новояричівської селищної ради, Львівського району, Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,- про визнання недійсним рішення селищної ради та державного акту про право приватної власності на земельну ділянку

в с т а н о в и в:

07.11.2025 року Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства «Українська залізниця» від імені якого діє регіональна філія «Львівська залізниця» до Новояричівської селищної ради, Львівського району, Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 -про визнання недійсним рішення селищної ради та державного акту про право приватної власності на земельну ділянку.

17.11.2025 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 54 400,00 грн.

Додатковим рішенням Кам`янка-Бузького району Львівської області від 27.11.2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено повністю.

Вирішено стягнути з АТ «УЗ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 54 400,00 грн.

Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 07.11.2025 року.

Додаткове рішення суду оскаржила представник позивача АТ «УЗ» від імені якого діє РФ «ЛЗ» АТ «УЗ» Соболь О.В.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги посилання позивача на ту обставину, що докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу подані з порушенням строку. Зазначає, що більшість наданих послуг, зазначених у актах, становлять послуги з підготовки та подання клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та підготовка та подання клопотання про відкладення розгляду справи (7 актів). Вартість зазначених однотипних клопотань 10 200 грн. Просить додаткове рішення скасувати, ухвалити нове рішення,яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Хом`як О.Г. подав відзив на апеляційну скаргу . У відзиві зазначає, що вважає додаткове рішення законним та обґрунтованим. Стверджує, що строк на подання заяви дотриманий. Звертає увагу, що розгляд справи тривав сім місяців, а тому стягнута сума є співмірною з обсягом наданих послуг правової допомоги. Просить додаткове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача Соболь О.В. подала відповідь на відзив. У відповіді зазначає, що заява подана до суду 17.11.2025 року та в ній не наведено обґрунтувань щодо поважності причин неподання доказів до закінчення судових дебатів. Докази надання правової допомоги існували задовго до закінчення судових дебатів , однак подані не були.

Представник ОСОБА_1 -адвокат Хом`як О.Г. надіслав заяву в якій просить розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності ОСОБА_1 та її уповноваженого представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного додаткового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі обставини.

06.03.2019 представник Акціонерного товариства "Українська залізниця" від імені якого діє: Регіональна філія "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" Клос О.В. звернувся до суду з позовом до Запитівської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення та державного акта на право приватної власності на землю, в якому просить суд визнати недійсним рішення Запитівської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області 19 сесії 5 скликання від 10.07.2008 № 11 в частині надання ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,1199 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ 803439 від 19.06.2009.

Рішенням Кам`янка-Бузькогор районного суду Львівської області від 07.11.2025 року у задоволені позовної заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" від імені якого діє: Регіональна філія "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" до Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення та державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, витребування частини земельної ділянки- відмовлено повністю.

17.11.2025 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 -адвоката Хом`яка О.Г. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 54 400,00 грн.

Додатковим рішенням Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 27.11.2025 року стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 54 400,00 грн (п`ятдесят чотири тисячі чотириста гривень нуль копійок).

Додаткове рішення мотивовано тим, що наявні в матеріалах справи докази є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зазначив, що не приймає до уваги посилання сторони позивача, що докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу подані стороною з порушенням строку, адже в силу положень ч.2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд не погоджується.

Як у суді першої інстанції, так і при апеляційному та касаційному переглядах справи учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України.

Представництво інтересів відповідачки ОСОБА_1 у даній справі здійснювало адвокатське об`єднання «Матвіїв і Партнери» на підставі договору про надання правової допомоги № 339-23/04 від 23.04.2018.

Інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Хом`як О.Г., що стверджується ордером про надання правничої допомоги

Згідно з п.1.1. Договору Виконавець бере на себе зобов?язання по наданню Клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги (послуг правового характеру) у відповідності з умовами цього Договору, а Клієнт зобов?язується здійснювати оплату правової допомоги та фактичних витрат, понесених безпосередньо при виконанні цього Договору.

Відповідно до п.3.4 Договору Виконавець самостійно визначає та за необхідності замінює Адвокатів, які будуть відповідальними за надання правової допомоги і до яких уповноважені особи Клієнта можуть звертатися з метою отримання правової допомоги. Повноваження Адвокатів Виконавця на представництво інтересів Клієнта посвідчуються витягом з цього Договору та ордером, встановленої форми, виданим Виконавцем Адвокатові. В будь-якому разі уповноваженою особою Виконавця є особа, яка підписала цей договір.

П.2.2 Договору передбачено, що винагорода, що надається Виконавцем (гонорар) оплачується Клієнтом за ставкою 1700,00 грн. за годину витрачену адвокатом.

З Актів про надану правову допомогу по договору встановлено: №1512 від 30.04.2020 сума наданих послуг складає - 12 750грн., №1571 від 30.06.2020 сума наданих послуг складає - 3 400 грн., №1686 від 07.10.2020 сума наданих послуг складає - 1700 грн., №339-23/04 від 23.04.2018 сума наданих послуг складає - 1700 грн., №2498 від 31.03.2022 сума наданих послуг складає - 2550 грн., №2558 від 31.05.2022 сума наданих послуг складає - 850 грн., №2732 від 30.09.2022 сума наданих послуг складає - 850 грн., №2762 від 31.10.2022 сума наданих послуг складає - 3400 грн., №3050 від 31.03.2022 сума наданих послуг складає - 850 грн., №3220 від 31.07.2023 сума наданих послуг складає - 850грн., №2055 від 31.05.2021 сума наданих послуг складає 1700 грн. за якими виконавець надав, а клієнт прийняв правову допомогу.

З долучених до матеріалів заяви квитанцій видно, що ОСОБА_1 оплатила за надану правову допомогу АО «Матвіїв і Партнери» загальну суму за наданні послуги, що складає 28 900 гривень.

Згідно з актом виконаних робіт №004224 від 10.11.2025 ОСОБА_1 отримала від АО Матвіїв і партнери правову допомогу по договору №339-23/04 від 23.04.2018 послуги, загальний підрахунок яких становить - 25 500, 00 грн.. В цей же день, АО Матвіїв і партнери виставлено рахунок на оплату наданих адвокатським об`єднанням послуг у сумі 25 500, 00 грн..

Згідно з ст.ст.133,134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Аналіз зазначених норм процесуального закону свідчить про те, що подання попереднього розрахунку судових витрат є необхідним та повинен бути поданий з першою заявою по суті справи.

Згідно з ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі №285/5547/21 виклав наступний висновок щодо застосування наведених норм:- «з урахуванням принципу розумності, касаційний суд зауважує, що: у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Тлумачення частини першої статті 246 ЦПК України та частини восьмої статті 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. А у разі закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України (п`ять днів після ухвалення рішення суду), - також і поважні причини пропуску цього строку. За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Натомість наслідком закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, є залишення заяви без розгляду».

Подаючи заяву про ухвалення додаткового рішення разом з доказами понесених судових витрат після ухвалення рішення судом, представник ОСОБА_1 -адвокат Хом`як О.Г. не зазначив обґрунтувань поважності причин не подання доказів про понесення витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі.

Крім цього, заява надійшла до суду з пропуском строку встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України, а саме 17.11.2025 року.

Таким чином, заява про стягнення витрат на правову допомогу підлягала залишенню без розгляду, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, клопотання про поновлення строку на подання заяви, а також у справі відсутній попередніій розрахунок судових витрат.

Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, з врахуванням норм ст.ст.126,141,246 ЦПК України, а також висновків Верховного Суду, які є релевантними станом на сьогодні та на момент розгляду заяви, додаткове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст.141 ч.8; 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.4;383; 384; 389-391 ЦПК України, -суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» Регіональної філії «Львівська залізниця» - адвоката Соболь Ольги Василівни задовольнити.

Додаткове рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 07 листопада 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 446/476/19 залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному статтями 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 20 березня 2026 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Р.В.Савуляк

М.М.Шандра