Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 278/6025/25
Провадження № 2/935/557/26
РІШЕННЯ

Іменем України

23 березня 2026 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі судді Щербаченко І.В., зі секретарем судового засідання Кумечко С.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТОВ «Новий колектор» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини.

ТОВ «Новий Колектор» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 06.07.2021 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 уклали кредитний Договір № 0739-1848, відповідно до умов якого фінансова установа надала позичальнику грошові кошти в розмірі 10000,00 гривень, на заявлений строк користування кредитом - 99 календарних днів. Між ТОВ "Укр кредит фінанс" та ТОВ «Новий колектор» укладено Договір факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024 року, відповідно до якого відступило на позивач отримав право грошової вимоги до Боржника за Кредитним договорам. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість і яка складається із заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 10000,00 грн. та заборгованість за відсотками 20 000, 00 грн Просить суд стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором № 0739-1848 від 06.07.2021 у розмірі 30 000,00 гривень; судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 січня 2026 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

На адресу суду представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Григоренко А.О. надіслано відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що відповідач не погоджується з позовними вимогами у повному обсязі у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю. Відповідач не погоджується з позовними вимогами у повному обсязі у зв`язку з їх необґрунтованістю та прямим порушенням позивачем норм чинного законодавства щодо захисту прав військовослужбовців. Той факт, що кредитний договір був укладений 06.07.2021 року (тобто до моменту мобілізації відповідача), жодним чином не обмежує його право на вказану пільгу. А тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що підписання кредиту відповідачем відповідно до чинного законодавства. Щодо видачі кредитних коштів, позивач наголошує, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахуваня кредитних коштів, відповідач не надав до суду виписки по рахунку відповідача в банківських установах, на спростування доказів, наданих стороною позивача, хоча такий обов`язок передбачений статтею 81 ЦПК України, згідно з якого кожна сторона повинна довести ті обставини, які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Перерахування відповідачу коштів за кредитним договором на банківський рахунок позичальника, а з використанням стороннього платіжного сервісу еквайрінгу «Liqpay». Щодо розрахунку суми заборгованості за кредитним договором , зазначив, що матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем. Щодо проходження відповідачем військової служби, зазначено, що відповідачем не надано документів, які б підтверджували проходження ним військової служби у період нарахування процентів, тобто з 06.07.2021 по 27.09.2021, згідно з наданим розрахунком. Відтак, відповідач, як особа, яка не проходила військову службу під час строку дії кредитного договору, права на відповідну пільгу не має. А тому просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Між ТОВ "Укр кредит фінанс", правонаступником якого є ТОВ «Новий колектор» та ОСОБА_1 06.07.2021 укладено Кредитний договір № 0739-1848.

Між ТОВ "Укр кредит фінанс" та ТОВ «Новий колектор» укладено Договір факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024. На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 0739-1848 від 06.07.2021 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється ОСОБА_1 .

Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 10 000 грн., на наступних умовах: строк, на який надається кредит 99 днів; тип процентної ставки за користуванням Кредитом фіксована.

Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 0739-1848 відповідно до методики НБУ орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору (за весь Строк кредитування) складає: 30 000,00 грн.

Відповідно до кредитного договору № 0739-1848 від 06.07.2021 року Кредитодавцем надано відкрито кредитну лінію у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується довідкою про перерахування коштів щодо видачі грошових коштів за Договором. Отже, Кредитором виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі.

В свою чергу Позичальник свої зобов`язання за Договором № 0739-1848 від 06.07.2021 належним чином не виконує у зв`язку з чим станом на 24.11.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 30 000,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 10 000,00 грн. та за відсотками 20 000,00 грн., чим порушуються права та інтереси Позивача.

Норми матеріального та процесуального права України, якими керується суд.

Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України).

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17).

Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.

Суд не приймає до уваги аргументи представника відповідача щодо не нарахування відсотків за користування кредитом згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виходячи з наступного. Відсотки, з порядком нарахуванням та розміром яких погоджується суд, нараховані за період кредитування з 06.07.2021 по 27.09.2021. З копії довідки від 27.12.2022 за № 2181 вбачається, що відповідач дійсно в період 01.10.2022 по 30.11.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Харківській області, довідкою форми 5 від 10.06.2025 за № 319 зазначено, що ОСОБА_1 з 11 квітня 2024 року по теперішній час (час надання довідки) проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 та витягом з наказу від 18.03.2022 призваний за мобілізацією солдат ОСОБА_1 , тобто вже після завершення періоду нарахування відсотків. Відтак, відсутні підстави для застосування ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів проходження військової служби в період нарахування відсотків.

Оцінюючи добуті в ході судового розгляду докази, суд дійшов до висновку, що позов ТОВ «Новий колектор» підлягає задоволенню. Позивачем доведено факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, відповідач належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог до суду не подав, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором позики № 0739-1848 від 06.07.2021 року у розмірі 30 000,00 гривень, з яких: заборгованості за основною сумою боргу 10 000,00 гривень, заборгованості за відсотками 20 000,00 гривень.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем були також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 гривень, які документально підтверджені.

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову в розмірі 2422,40 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» заборгованість за кредитним договором № 0739-1848 від 06.07.2021 року у розмірі 30 000,00 гривень (тридцять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» судовий збір у розмірі 2422,40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР», місцезнаходження: вулиця Алмазова Генерала, будинок 13, місто Київ, 01133. Код .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя І.В. Щербаченко