Справа № 473/4692/24
УХВАЛА

іменем України

"23" березня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 ) звернулися до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «Вальд Унд Хольц Експорт» про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, в якому вказували, що 20 серпня 2021 року ОСОБА_4 в порушення п. 2.9-а ПДР України перебуваючи в стані наркотичного сп?яніння, керуючи автобусом «MAN», реєстр. номер НОМЕР_1 та здійснюючи перевезення пасажирів за маршрутом Залізний Порт Чернігів, рухався по сухій чистій проїжджій частині автодороги «Благовіщенське-Миколаїв» в межах Вознесенського району Миколаївської області, в порушення п.п. 2.3-б, 12.3, 12.9-б ПДР України проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виявленні перешкоди у вигляді автомобіля «ГАЗ-2705-14», реєстр. номер НОМЕР_2 , не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості свого транспортного засобу аж до повної його зупинки, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був це зробити, в результаті чого допустив зіткнення свого транспортного засобу із автомобілем «ГАЗ-2705-14», реєстр. номер НОМЕР_2 , із подальшим наїздом на пішохода ОСОБА_5 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

Дорожньо-транспортна пригода відбулася під час виконання ОСОБА_4 своїх трудових обовязків перед ТОВ «Вальд Унд Хольц Експорт», з яким останній перебував в трудових відносинах.

Водночас, на момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «MAN», реєстр. номер НОМЕР_1 , перебував у власності ОСОБА_1 .

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як дружина та син загиблого ОСОБА_5 , зазнали моральних страждань, які були обумовлені загибеллю останнього, а також необхідністю зміни звичайного способу життя та планів на майбутнє.

В порядку часткового відшкодування завданої моральної шкоди ОСОБА_4 передав позивачам 100 000 грн.

Також, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «MAN», реєстр. номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», а тому страховик сплатив позивачам 36 000 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Проте позивачі вважали розмір грошового відшкодування недостатнім. Грошовий еквівалент невідшкодованої моральної шкоди оцінили у 250 000 грн на користь кожного з них.

Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 23, 1167, 1172, 1187, 1194 ЦК України просили стягнути з ФОП ОСОБА_1 (як власника транспортного засобу «MAN», реєстр. номер НОМЕР_1 ) солідарно з ТОВ «Вальд Унд Хольц Експорт» (з урахуванням завдання шкоди його працівником) на свою користь по 250 000 грн завданої та невідшкодованої моральної шкоди на користь кожного з них.

20 листопада 2024 року від представника відповідача ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_6 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову до цього відповідача, вказуючи на те, що:

- власником транспортного засобу «MAN», реєстр. номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 як фізична особа, а не як підприємець, а тому вимоги про стягнення моральної шкоди саме з ФОП ОСОБА_1 є незрозумілими та необґрунтованими;

- доводи позову про те, що моральна шкода, завдана володільцем транспортного засобу, відшкодовується власником такого транспортного засобу, не ґрунтується на вимогах закону, а тому є незрозумілим покладення на ФОП ОСОБА_1 обов?язку щодо солідарного відшкодування завданої шкоди разом з ТОВ «Вальд Унд Хольц Експорт»;

- оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 як володільця транспортного засобу «MAN», реєстр. номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», а тому завдана позивачам моральна шкода в межах ліміту відповідальності підлягає відшкодуванню страховиком, а не безпосереднім заподіювачем шкоди або іншими особами;

- позивачі не надали доказів, що ОСОБА_4 на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував в трудових відносинах з ТОВ «Вальд Унд Хольц Експорт» та виконував свої трудові обов?язки;

- позивачі не надали жодних доказів на підтвердження наявності та розміру завданої моральної шкоди.

Ухвалою суду від 31 грудня 2024 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору залучено ОСОБА_4

19 травня 2025 року від третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 надійшли письмові пояснення щодо позову, в яких останній не погодився з позовними вимогами та просив відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що у серпні 2021 року він з товаришем ОСОБА_7 з метою отримання прибутку організував поїздку до с. Залізний Порт Херсонської області. З цією метою Геннадій взяв в користування автобус «MAN», реєстр. номер НОМЕР_1 . Однак під час поїздки ОСОБА_4 став учасником дорожньо-транспортної пригоди, під час якої загинув ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_4 заперечував проти факту його перебування в трудових відносинах з будь з ким з відповідачів на час дорожньо-транспортної пригоди, однак зазначав, що він знаходився в цивільно-правових відносинах з ТОВ «Вальд Унд Хольц Експорт», виконуючи обов?язки водія-експедитора. При цьому зазначив, що раніше надані ним під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом дорожньо-транспортної пригоди пояснення в частині його перебування на час пригоди в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 та скоєння ДТП під час виконання трудових обов?язків не слід приймати до уваги, оскільки такі пояснення надані ним за порадою та під впливом слідчого. Вказував, що після скоєння дорожньо-транспортної пригоди він в порядку відшкодування завданої шкоди сплатив потерпілим 100 000 грн, після чого ОСОБА_2 написала розписку про відсутність у неї будь-яких майнових претензій. З урахуванням вказаних обставин, не вбачав підстав для задоволення позову.

26 січня 2026 року Вознесенський міськрайонний суд своїм рішенням позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_1 задовольнив повністю, у задоволенні позову до ТОВ «Вальд Унд Хольц Експорт» відмовив. Також у вказаному рішенні суд розподілив між сторонами судові витрати.

На підставі судового рішення 27 лютого 2026 року стягувачі отримали виконавчі листи.

04 березня 2026 року ФОП ОСОБА_1 (від імені та в інтересах якого діяв ОСОБА_6 ) звернувся до суду із заявою про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, вказуючи на те, що 24 лютого 2026 року він оскаржив рішення Вознесенського міськрайонного суду від 26 січня 2026 року, надіславши апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, що виключає можливість видачі виконавчих листів та їх пред`явлення до примусового виконання.

В судове засідання з розгляду заяви учасники справи не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд встановив, що 24 лютого 2026 року представник ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_6 дійсно оскаржив рішення Вознесенського міськрайонного суду від 26 січня 2026 року, надіславши апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Про вказану обставину Вознесенському міськрайонному суду стало відомо лише після закінчення строку на апеляційне оскарження судового рішення та видачу стягувачам виконавчих листів на примусове виконання судового рішення.

Також встановлено, що 20 березня 2026 року Миколаївський апеляційний суд своєю ухвалою відкрив апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_6 на рішення місцевого суду від 26 січня 2026 року.

Вказане виключає можливість видачі виконавчих листів та їх пред`явлення до примусового виконання.

Таким чином, оскільки виконавчі документи були видані судом помилково, а тому вони підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню.

Тому, керуючись ст.ст. 258-260, 432 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню задовольнити.

Визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи від 27 лютого 2026 року, видані на виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 січня 2026 року по цивільній справі №473/4692/24 за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Вальд Унд Хольц Експорт», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, про:

-стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) 250 000 (двісті п?ятдесят тисяч) гривень в порядку відшкодування моральної шкоди;

-стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) 250 000 (двісті п?ятдесят тисяч) гривень в порядку відшкодування моральної шкоди;

-стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) судового збору на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106), , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) у розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя: О.В. Вуїв