Справа № 635/9995/24
Провадження по справі № 2/635/2071/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючої судді Березовської І.В.,

секретар судового засідання Бурдюкова В.В.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представник позивача ОСОБА_3 ,

відповідач Російська Федерація в особі посольства Російської Федерації в Україні,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Російської Федерації в особі посольства Російської Федерації в Україні про відшкодування шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги діє представник адвокат Селезень С.В., пред`явили до суду позов шляхом подання позовної заяви до Російської Федерації в особі посольства Російської Федерації в Україні, яким просить стягнути з Російської Федерації в особі посольства Російської Федерації в Україні на їх користь на відшкодування завданої внаслідок знищення майна майнової шкоди в розмірі 12394579,35 гривень та моральної шкоди в розмірі 1000000,00 гривень кожному.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вони з 25 липня 1981 року перебувають між собою в зареєстрованому шлюбі, вони є людьми похилого віку, пенсіонерами, їм на праві власності належить житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами є новобудовами. Зазначене домоволодіння у 2014 році побудовано позивачами за власні кошти. Загальна площа житлового будинку складала 245,0 кв.м., а загальна площа з господарськими спорудами 256,0 кв.м. Загальна площа будинку складає 1560 кв.м.

Зазначений житловий будинок був побудований та оздоблений сучасними матеріалами, повністю придатний для життя, забезпечений системами електропостачання, водопостачання та обігріву, облаштований всім необхідним, зокрема меблями, текстилем, сантехнічною та побутовою технікою, інженерним та технічним обладнанням, мав господарські та житлові приміщення. Територія домоволодіння була засаджена деревами, чагарниками, городиною. Все це створювалось позивачами для комфортного, спокійного і безпечного життя родини у старості. Позивачі все життя працювали та заощаджували кошти, щоб виходячи з матеріальних можливостей родини втілити в життя свою мрію жити в приватному будинку в екологічно чистому районі у передмісті Харкова та забезпечити собі гідну старість і подбати про нащадків, створити затишне родинне "гніздо".

З листопада 2016 року позивачі проживали у зазначеному житловому будинку.

Село Циркуни Харківського району Харківської області є передмістям Харкова та розташоване на північно-східній околиці міста на відстані 25 кілометрів до Російського кордону.

24 лютого 2022 року Президент РФ В. Путін оголосив про проведення спеціальної військової операції на території України, того ж дня збройними силами РФ здійснено вторгнення та напад на територію України, посягання на її територіальну цілісність і недоторканість, окупація її частини.

З самого початку військового вторгнення РФ в Україну, у період з 24 лютого 2022 року в порушення законів та звичаїв війни, ст. 3 Резолюції 3314 Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року «Визначення агресії» та в порушення підпунктів «і», «іі», «ііі», «iv», «v» пункту b) частини 2 статті 8 Римського статуту збройні сили РФ масово та майже безперервно здійснювали обстріли із різного виду зброї територію Харківської області, особливо передмістя Харкова, село Циркуни, застосовували артилерію, важку техніку та авіацію, різного виду боєприпаси, били по житлових будинках та цивільній інфраструктурі.

Село Циркуни з першого дня вторгнення та до 07 травня 2022 року перебувало під окупацією, обстріли населеного пункту не припинялись. Виїхати до м. Харкова не було жодної можливості. За цей час окупаційні війська вчиняли мародерства, крадіжки та обстріли об`єктів нерухомості. Регулярні обстріли зі сторони Російської Федерації, які знищували та пошкоджували домоволодіння мешканців, військові Російської Федерації розташовували військову техніку поблизу приватних будинків, прикриваючись мирним населенням, яке не евакуювалося.

Проте, після 07 травня 2022 року військові РФ продовжили обстріли різними видами озброєння територію с. Циркуни Харківського району Харківської області.

Протягом березня-вересня 2022 року будинок позивачів за адресою: АДРЕСА_1 постійно перебував в зоні бойових дій.

У період лютий-березень 2022 року на територію домоволодіння позивачів потрапив снаряд, внаслідок чого сталася пожежа, якою було повністю знищено житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Пожежею знищено домоволодіння позивачів з усіма матеріальними цінностями, меблями, побутовою технікою, особистими речами родини.

06 травня 2022 року позивачем до Уряду України за допомогою мобільного додатку "Дія" подане повідомлення про втрачене майно.

15 червня 2022 року за фактом неодноразових обстрілів військовослужбовцями збройних сил РФ житлових будинків в с. Циркуни Харківського району Харківської області, зокрема, житлового будинку по АДРЕСА_1 , слідчим відділом Управління Служби Безпеки України в Харківській області було відкрите кримінальне провадження за № 0001900, в якому на даний час проводиться досудове розслідування за ч.1 ст. 438 Кримінального Кодексу України «Порушення законів та звичаїв війни»

05 листопада 2022 року спеціалістом ДСНА проведено обстеження залишків будинку Позивачів та складено Акт про пожежу, яким зафіксовано факт знищення житлового будинку з господарськими спорудами, встановлена причина пожежі, а саме проведенням бойових дій. 05 листопада 2022 року складено Акт про пожежу, в якому зазначено про те, що пожежа на території приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виникла у період з 10 березня 2022 року по 12 березня 2022 рік. Причина пожежі пов`язана з проведенням бойових дій.

26 листопада 2022 року слідчим слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області у кримінальному провадженні за №0001900 від 15 червня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України, проведено огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду зафіксовано, що на території вказаного домоволодіння знаходяться залишки одноповерхового будинку, який було знищено внаслідок пожежі, наявні сліди горіння. Наявні лише зовнішні стіни, металевий каркас даху частково обвалений. Вікна, двері та внутрішнє оздоблення житлового будинку повністю знищено. Стіни гаражу, що також знаходиться на території домоволодіння частково пошкоджені, автоматичні двері в гараж пошкоджені та виведені з ладу. Також зафіксовано, що на території домоволодіння знаходяться господарчі будівлі, які пошкоджені внаслідок потрапляння в дах снаряду, наявні сліди горіння. З протоколу огляду місця події від 26 листопада 2022 року встановлено: об`єктом огляду є пошкоджена будівля, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Метою огляду є виявлення та фіксування руйнувань будівель, які були спричинені обстрілами з невстановленого виду озброєння. Огляд було розпочато з території домоволодіння, яка огороджена цегляним парканом, який частково пошкоджений.

07 грудня 2022 року ОСОБА_1 слідчим Управління служби безпеки в Харківській області визнана потерпілою у кримінальному провадженні за № 0001900 за ч.1 ст. 438 Кримінального Кодексу України.

Таким чином, у період з 03 березня 2022 року по 06 березня 2022 року внаслідок неодноразового потрапляння снарядів в будинок АДРЕСА_1 , виникла пожежа, якою повністю був знищений житловий будинок з усіма меблями, побутовою технікою, особистими речами, фотографіями родини, тощо, знищені господарські будівлі та споруди, значно пошкоджена територія, дерева та чагарники. Все майно позивачів повністю втрачене.

Відповідно до висновку експертів Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" від 21 грудня 2022 року за № 24988/24989 за результатами проведення будівельно-технічного, оціночно-будівельного дослідження та вибухотехнічного дослідження на території домоволодіння позивачів уціліло лише 50% фундаменту та цоколю, відновлення житлового будинку є економічно недоцільним, розмір матеріальної шкоди, завданої власнику нерухомого майна внаслідок руйнування (пошкодження) домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 у результаті збройної агресії складає 9026618,00 гривень.

За результатами вибухотехнічного дослідження експертом Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" зроблено висновок про те, що пошкодження та руйнування нерухомого майна, а саме будівель, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , були спричинені у результаті артилерійських обстрілів та завдані внаслідок вибухів осколково-фугасних артилерійських снарядів, а саме 122 мм некерованих осколково-фугасних реактивних снарядів "М-210Ф", індексу "9М22" ("9М22У", "9М22У-1", "9М22У-2") та осколково-фугасних артилерійських боєприпасів (міни, снаряди) калібру 82...125 мм.

Крім того, внаслідок неодноразових обстрілів військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 знищено майно, яке знаходилося у вказаному будинку та на території домогосподарства, а саме: предмети меблів, побутова техніка, електроосвітлювальні прибори, санітарно-технічне обладнання, двері, предмети побутового вжитку, особисті речі, посуд, будівельні матеріали на інше.

Відповідно до Висновку експерта Національного наукового інституту «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» №45378/11734 за результатами проведення товарознавчого дослідження від 20 березня 2023 року розмір матеріального збитку (шкоди), завданої власнику рухомого майна ОСОБА_1 внаслідок його руйнування (пошкодження) за адресою: АДРЕСА_1 , у результаті збройної агресії РФ, станом на грудень 2022 року складає 3367961,35 гривень.

Також, 02 червня 2023 року органами місцевого самоврядування було проведено обстеження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами обстеження складено АКТ комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації від 02 червня 2023 року, відповідно до якого категорія пошкоджень IІІ - житловий будинок літ "А-1", сарай літ. "В". Об`єкт непридатний для використання за цільовим призначенням, повністю втратив свою економічну цінність, наявні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, ступінь та характер яких свідчить про небезпеку аварійного обвалення об`єкта (зруйновані об`єкти). Орієнтовний ступінь пошкоджень об`єкта в цілому - 81-100%. Рекомендовано виконання невідкладних робіт щодо демонтажу (ліквідації) об`єкта. Виконання робіт з демонтажу відповідно до Порядку виконання робіт з демонтажу об`єктів, пошкоджених або зруйнованих внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів, затвердженого постановою КМУ від 19 квітня 2022 року № 474. Факт фіксації пошкоджень або руйнації будівель та споруд зумовлених збройною агресією Російської Федерації, здійснюється відповідно до Порядку виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії Російської Федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 року № 473.

У результаті влучання бойових припасів військового призначення, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також майно, яке знаходилося у вказаному будинку, а саме: предмети меблів, побутова техніка, електроосвітлювальні прибори, санітарно-технічне обладнання, предмети побутового вжитку, особисті речі, було повністю знищене (вигоріло). Отже, позивачі не мають змоги користуватися своїм житловим будинком та майном, у них відсутні матеріальні можливості відновити втрачене нерухоме та рухоме майно, що дуже пригнічує. Наразі позивачі перебувають у скрутному матеріальному становищі.

Діями з боку РФ було порушено гарантоване ст. 41 Конституції України право власності позивачів. Тобто безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого позивачам завдано шкоди, є РФ.

Сам факт збройної агресії РФ проти України є причиною виникнення ситуації за якої позивачі понесли істотні збитки та змушені відстоювати свої порушені права в судовому порядку.

Щодо відшкодування моральної шкоди позивачі зазначили наступне.

24 лютого 2022 року приблизно о 05 годині 00 хвилин позивачі прокинулись від потужних вибухів поряд з будинком, вони дуже злякалися. Одразу зрозуміли, що почалась війна, швидко зібрали деякі речі першої необхідності, сіли в машину, та поїхали у напрямок м. Харків, весь час поки вони їхали лунали вибухи та було чуте сильний гул від літаків. Цього ж дня село ОСОБА_4 було окуповане російськими військами. Жодної можливості проїхати в свій будинок більше не було, велися постійні обстріли с. Циркуни. Електропостачання, газопостачання з 24 лютого 2022 року в селі Циркуни було відсутнє, мобільний зв`язок - нестабільний.

Від постійних обстрілів військовими РФ м. Харкова позивачі протягом 10 днів ховалися у підвалі, який знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_2 . В приміщенні підвалу було дуже холодно та сиро, освітлення приміщення відсутнє. Позивачі не могли задовольнити звичайні життєво-необхідні свої потреби, зокрема спати, приймати гігієнічні процедури, навіть приготувати їжу у зв`язку з незначною кількістю запасів продуктів харчування та неможливості їх придбати. З кожним днем фізичний та психологічний стан позивачів погіршувався. Весь цей час постійно були чутні потужні вибухи, звуки обстрілів околиць міста з важкої артилерії військових Російської Федерації, звуки влучання ракет та вибухів авіаційних бомб в різних районах міста. Зранку та ввечері над містом Харків, прямо над житловими будинками, здійснювали польоти та бомбардування літаки РФ, які скидали свої бомби, ракети. Застосування масованого та майже безперервного обстрілу військовими РФ м. Харкова створювало серйозну та реальну небезпеку і загрозу для життя позивачів. За першої можливості під вибухами та обстрілами військовими РФ, позивачі ледве виїхали з м. Харків у напрямок м. Кременчук Полтавської області.

Наслідки подій, в які потрапили позивачі відчуваються й до цього часу. Психологічне та фізичне здоров`я до цього часу не відновлено, не зважаючи на всі можливі вжиті позивачами заходи.

Через військові дії з боку ВС РФ у с.Циркуни Харківського району Харківської області існувала загроза життю Позивачів, тому рятуючись, вони були вимушені виїхати до м. Харкова, залишити свою домівку та змінити звичний спосіб життя. Стабільність життя та соціальні зв`язки повністю зруйновані. Вимушені фактично прилаштовуватись до нових життєвих умов. На теперішній час позивачі втратила сенс життя та віру в майбутнє, втрата не дає можливості нормально спілкуватись з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний спосіб соціального життя.

Таким чином Позивачі зазнали істотних фізичних, душевних та психічних страждань.

Враховуючи характер та обсяг завданих позивачам моральних страждань, а також душевного болю через військові дії з боку Російської Федерації, почуття безпорадності, які вони відчувають понад рік, достатнім та справедливим розміром компенсації за заподіяну моральну шкоду буде по 1000000 гривень кожному.

Обґрунтовуючи завдану відповідачем моральну шкоду, позивачачі зазначають, що внаслідок саме збройної агресії РФ проти України, позивачі відчувають душевні страждання, що не дають їм можливості проживати повноцінним життям та життям, яким вони проживали до збройної агресії РФ проти України. З огляду на триваючі незаконні дії (постійні обстріли) міста Харкова, обставини, що призвели до вимушеного переселення позивачів, тривають і досі.

Крім того, позивачі звертають увагу суду на те, що обставини постійних обстрілів ворогом с. Циркуни, міста Харків, запуск ракет на це місто та руйнування його інфраструктури, житлових будинків, убивство великої кількості жителів цього міста, є загальновідомими обставинами, які в силу ч. 3 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 вересня 2024 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 травня 2025 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Селезень С.В. в судове засідання не з`явилися, представник позивачів адвокат Селезень С.В. надала до суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності та за відсутності позивачів.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суд не повідомив, у встановлений строк представник відповідача не скористався правом надання відзиву на позовну заяву.

Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 14 квітня 2022 року у справі №308/9708/19 (провадження № 61-18782св21) викладено правову позицію, відповідно до якої у цій категорії спорів (про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, її майну, здоров`ю, життю у результаті збройної агресії Російської Федерації) іноземна держава-відповідач не користується судовим імунітетом проти розгляду судами України таких судових справ. При цьому зазначено, що оскільки вчинення Російською Федерацією з 2014 року збройної агресії проти України не припиняється, Російська Федерація заперечує суверенітет України, тому зобов`язань поважати та дотримуватися суверенітету цієї країни немає. А отже, і направляти до посольства цієї країни запит на згоду про участь у справі і зупиняти провадження у справі до отримання відповіді від Російської Федерації або повідомлення про вручення такого запиту не потрібно.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 25 липня 1981 року.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 245 кв.м., житловою площею 67,7 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 26 січня 2015 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №32662419 від 26 січня 2015 року.

24 лютого 2022 року збройні сили Російської Федерації здійснили вторгнення та напад на територію України, посягнули на територіальну цілісність і недоторканість України окупувавши її частину, напали на незахищені села, які не є військовими цілями, напали на цивільне населення, що не приймало безпосередньої участі в військових діях заздалегідь знаючи, що такий напад спричинить випадкову загибель або каліцтво цивільних осіб, або завдасть шкоду цивільним об`єктам, здійснювали крадіжки майна, здійснювали обстріл із використанням артилерійського виду озброєння невстановленими снарядами невстановленого калібру по території за адресами, зокрема за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до руйнації та знищення вказаного домоволодіння.

Окрім нерухомого майна повністю вигоріло рухоме майно, яке перебувало у ньому.

Зазначені відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001900 від 15 червня 2022 року.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001900 від 15 червня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, здійснює слідчий відділ УСБУ в Харківській області.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 26 листопада 2022 року, 26 листопада 2022 року в період часу з 13 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин слідчим 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області старшим лейтенантом юстиції Вороніною К.О. проведено огляд зруйнованої будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Метою огляду є виявлення та фіксування руйнувань будівлі, які були спричинені обстрілами з невстановленого виду озброєння. Огляд було розпочато з території домоволодіння, яка огороджена цегляним парканом, який частково пошкоджений (в деяких секціях наявні отвори від потрапляння уламків снарядів). На території домоволодіння знаходяться залишки одноповерхового будинку, який було знищено внаслідок пожежі, наявні сліди горіння. З огляду вбачається, що стіни будинку майже знищені, наразі наявні лише зовнішні стіни та металевий каркас міжкімнатних перекреттів, який обгорів. Дах повністю знищено, металевий каркас даху частково обвалений, наявні сліди пожежі. Вікна, двері та внутрішнє оздоблення будинку повністю знищено внаслідок пожежі. На території домоволодіння також знаходиться будівля гаражу, стіни якої частково пошкоджені, автоматичні двері в гараж пошкоджені та виведені з ладу. Господарчі будівлі, які знаходяться на ділянці, пошкоджені внаслідок потрапляння снаряду в дах, наявні сліди горіння, всі речі, які знаходились в господарчій будівлі знищені. Металеві уламки перекриттів криші лежать на землі.

07 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано потерпілою у кримінальному провадженні за №000001900 від 15 червня 2022 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

05 листопада 2022 року складено акт про пожежу, в якому зазначено про те, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 10 березня 2022 року сталася пожежа. Причина пожежі пов`язана з проведенням бойових дій.

02 червня 2023 року органами місцевого самоврядування було проведено обстеження житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами обстеження складено акт комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації від 02 червня 2023 року.

З висновку експертів №24988/24989 за результатами проведення будівельно-технічної, оціночно-будівельного та вибухотехнічного дослідження від 21 грудня 2022 року, виконаної Національним науковим центром «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» вбачається, що розмір завданої матеріальної шкоди власнику нерухомого майна внаслідок руйнування (пошкодження) домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 у результаті збройної агресії складає 9026618 гривень. Пошкодження та руйнування нерухомого майна, а саме будівель, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , були спричинені у результаті артилерійських обстрілів та завдані внаслідок вибухів осколково-фугасних артилерійських снарядів, а саме, 122 мм некерованих осколково-фугасних реактивних снарядів «М-210Ф» індексу «9М22» («9М22У», «9М22У-1», «9М22У-2») та осколково фугасних артилерійських боєприпасів (міни, снаряди) калібру82…125мм.

З висновку експерта №45378/11603-11734 за результатами проведення товарознавчого дослідження від 20 березня 2023 року, виконаного Національним науковим центром «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» вбачається, що розмір матеріальної шкоди, завданої власнику майна ОСОБА_1 внаслідок руйнування (пошкодження) за адресою: АДРЕСА_1 , у результаті збройної агресії, станом на грудень 2022 року складає 3367961,35 гривень.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Отже, житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю позивачів.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Обґрунтовуючи вимоги позивачі посилаються на спричинення їм матеріальної та моральної шкоди в результаті артилерійських обстрілів під час вторгнення Російської Федерації, внаслідок чого було зруйновано їх будинок, який є не придатними для подальшого проживання та користування.

За певних обставин захистом статті 1 Першого протоколу до Конвенції може користуватися легітимне очікування (legitimate expectation) успішної реалізації майнових прав (право вимоги). Для того, щоб «очікування» було «легітимним», воно має бути заснованим на нормі закону або іншому правовому акті, такому як судове рішення, пов`язаному із майновим інтересом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 28 вересня 2004 року у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia), заява № 44912/98, § 49-50).

Тобто, особа, яка має майновий інтерес, може розглядатися як така, що має «легітимне очікування» успішної реалізації її права вимоги (зокрема, відшкодування державою шкоди) у сенсі статті 1 Першого протоколу до Конвенції, коли для цього інтересу є достатні підстави у національному законодавстві.

Судом встановлено, що Указом Президента України №64/2022від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією відповідача проти України.

Збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України (ст. 1 Закону України «Про оборону України»).

На підставі ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Російська Федерація як держава-окупант відповідно до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року несе відповідальність за порушення захисту прав цивільного населення.

Так, відповідно до ст. 32 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, 1949 року забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Також відповідно до ст. 48 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I від 8 червня 1977 року), для забезпечення поваги й захисту цивільного населення та цивільних об`єктів сторони, що перебувають у конфлікті, повинні завжди розрізняти цивільне населення й комбатантів, а також цивільні й воєнні об`єкти та відповідно спрямовувати свої дії тільки проти воєнних об`єктів.

Зокрема ст. 51 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року передбачає, що цивільне населення користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями.

Крім того, на підставі ст. 57 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року при проведенні воєнних операцій повинна постійно виявлятися турбота про те, щоб оберігати цивільне населення, цивільних осіб і цивільні об`єкти.

Суд зазначає, що військова агресія та окупація Російською Федерацією територій України є не тільки порушенням суверенітету й територіальної цілісності України, але й порушенням основоположних принципів та норм міжнародного права. Така військова агресія супроводжується злочинами геноциду проти народу України, а також іншими військовими злочинами збройних сил та вищого керівництва Російської Федерації.

Так, відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02 березня 2022 року військова агресія російської федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.

Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24 березня 2022 року, якою додатково засуджує військову агресію Росії проти України, вимагає від російської федерації припинення військових дій, в тому числі проти атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14 квітня 2022 року про заяву Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва російської федерації під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на російську федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди російською федерацією.

Судом встановлено, що позивачі є власниками житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 245 кв.м., житловою площею 67,7 кв.м.

Відомості за фактом події порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил чи інших відомств Російської Федерації внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001900 від 15 червня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України та розпочато досудове розслідування.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001900 від 15 червня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, здійснює слідчий відділ УСБУ в Харківській області.

Загальновідомим є факт постійних артилерійських та ракетних обстрілів міста Харкова та Харківської області, військовими формуваннями Російської Федерації, починаючи з 24 лютого 2022 року.

Статті 3, 8, 12, 28 Загальної декларації прав людини 1948 року гарантують кожній людині право на життя, свободу і особисту недоторканність, ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом, вільне пересування і вибір місця проживання у межах кожної держави, соціальний і міжнародний порядок, при якому права і свободи, викладені в цій Декларації, можуть бути повністю здійснені. Ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність його житла. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 (справа № 1-10/2012) наголосив, що в Україні як демократичній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тож якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року (справа № 761/6144/15-ц, провадження № 61-18064св18).

Судом встановлено, що в результаті артилерійських обстрілів під час вторгнення Російської Федерації було зруйновано житловий будинок позивачів, внаслідок чого останній є не придатними для подальшого проживання та користування.

Визначаючи розмір майнової шкоди, суд бере до уваги висновок експертів №24988/24989 за результатами проведення будівельно-технічної, оціночно-будівельного та вибухотехнічного дослідження від 21 грудня 2022 року, виконаного Національним науковим центром «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» та висновок експерта №45378/11603-11734 за результатами проведення товарознавчого дослідження від 20 березня 2023 року, виконаного Національним науковим центром «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», згідно яких вартість матеріального збитку, завданого позивачам - власникам нерухомого та рухомого майна в загальному розмірі становить 12394579,35 гривень.

З урахуванням наведеного, з Російської Федерації на користь позивачів підлягає стягненню майнова шкода у розмірі 12394579,35 гривень, розмір якої є доведеним.

Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Внаслідок порушення цивільних прав особи згідно частини 1 статті 23 Цивільного кодексу вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно частиною 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, частина 1 статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право», пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором або законом України.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є громадянами України.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є власниками житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 245 кв.м., житловою площею 67,7 кв.м.

24 лютого 2022 року збройні сили Російської Федерації здійснили вторгнення та напад на територію України, посягнули на територіальну цілісність і недоторканість України окупувавши її частину, напали на незахищені села, які не є військовими цілями, напали на цивільне населення, що не приймало безпосередньої участі в військових діях заздалегідь знаючи, що такий напад спричинить випадкову загибель або каліцтво цивільних осіб, або завдасть шкоду цивільним об`єктам, здійснювали крадіжки майна, здійснювали обстріл із використанням артилерійського виду озброєння невстановленими снарядами невстановленого калібру по території за адресами, зокрема за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до руйнації та знищення вказаного домоволодіння.

Позивачі зазначали, що внаслідок зазначених вище дій держави агресора їм завдано значну моральну шкоду, яка полягає в тому, що від постійних обстрілів військовими РФ м. Харкова вони протягом 10 днів ховалися у підвалі, який знаходиться у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 . В приміщенні підвалу було дуже холодно та сиро, освітлення приміщення відсутнє, вони не могли задовольнити звичайні життєво-необхідні свої потреби, зокрема спати, приймати гігієнічні процедури, приготувати їжу. З кожним днем їх фізичний та психологічний стан погіршувався. Весь цей час постійно були чутні потужні вибухи, звуки обстрілів околиць міста з важкої артилерії військових Російської Федерації, звуки влучання ракет та вибухів авіаційних бомб в різних районах міста. Зранку та ввечері над містом Харків, прямо над житловими будинками, здійснювали польоти та бомбардування літаки РФ, які скидали свої бомби, ракети. Застосування масованого та майже безперервного обстрілу військовими РФ м. Харкова створювало серйозну та реальну небезпеку і загрозу для життя Позивачів. За першої можливості під вибухами та обстрілами військовими РФ, Позивачі виїхали з м. Харків у напрямок м. Кременчук Полтавської області.

Психологічне та фізичне здоров`я позивачів до цього часу не відновлено.

Через військові дії з боку ВС РФ у с.Циркуни, Харківського району, Харківської області позивачі були вимушені виїхати до м. Харкова, залишити свою домівку та змінити звичний спосіб життя, стабільність життя та соціальні зв`язки повністю зруйновані, вони вимушені фактично прилаштовуватись до нових життєвих умов. На теперішній час Позивачі втратили сенс життя та віру в майбутнє, втрата не дає можливості нормально спілкуватись з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний спосіб соціального життя.

Таким чином Позивачі зазнали істотних фізичних, душевних та психічних страждань.

Визначаючи, чи поширюється на Російську Федерацію судовий імунітет у справі, яка розглядається, суд враховує таке: предметом позову є відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України; місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна; передбачається, що шкода завдана агентами РФ, які порушили принципи та цілі, закріплені у Статуті ООН, щодо заборони військової агресії, вчиненої стосовно іншої держави - України; вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН; національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом генерального делікту).

У зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з Російською Федерацією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства Російської Федерації в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України.

Починаючи з 2014 року відсутня необхідність у направленні до посольства Російської Федерації в Україні запитів щодо згоди Російської Федерації бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням Російською Федерацією збройної агресії проти України та ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А починаючи з 24 лютого 2022 року таке надсилання неможливе ще й у зв`язку із розірванням дипломатичних зносин України з Російською Федерацією.

За загальним правилом шкода, завдана фізичним та юридичним особам внаслідок військової агресії Російської Федерації та тимчасової окупації суверенної території України відшкодовується Російською Федерацією (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі 635/6172/17).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Позивачі обґрунтували завдану моральну шкоду душевними переживаннями, пов`язаними із перебуванням в районі проведення бойових дій та втратою свого майна, відчуттям небезпеки для життя та здоров`я, негативними емоціями, безперервними страждання через війну, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, стрес, відчуття несправедливості, тощо.

Суд погоджується із доводами позивачів про те, що порушивши їх основоположні права і свободи, Російська Федерація завдала їм моральних страждань. Внаслідок вказаних обставин, позивачі зазнали душевних страждань.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який заявлений позивачами у розмірі 1000000,00 гривен кожному, є значно завищеним.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала особа, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вказаний висновок висловлений, у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 591/4825/17 (провадження № 61-1188св18).

При оцінці обґрунтованості вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілим компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 Верховний Суд України зазначив, що валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання, є національна валюта України гривня.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнали позивачі, множинний характер порушень конституційних прав позивачів, характер немайнових втрат, зокрема, тяжкість вимушених змін у їх житті, час та зусилля, необхідні для можливості відновлення попереднього стану, а тому суд приходить до висновку, що справедливою сумою компенсації моральних страждань є 300000,00 гривень кожному.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог у загальному розмірі 12994579,35 гривень, що складає 90,27% від ціни позову, а позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 15020,92 (16640,00 х 90,27% /100) гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст. 3, 4, 12, 81, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Російської Федерації в особі посольства держави в Україні про відшкодування шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації задовольнити частково.

Стягнути з Російської Федерації в особі посольства держави в Україні на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 компенсацію за спричинену матеріальну шкоду у розмірі 12394579 (дванадцять мільйонів триста дев`яносто чотири тисячі п`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 35 (тридцять п`ять) копійок.

Стягнути з Російської Федерації в особі посольства держави в Україні на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди в розмірі 300000 (триста тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Російської Федерації в особі посольства держави в Україні на користь ОСОБА_2 суму моральної шкоди в розмірі 300000 (триста тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Російської Федерації в особі посольства держави в Україні судовий збір в сумі 15020 (п`ятнадцять тисяч двадцять) гривень 92 (дев`яносто дві) копійки в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування):АДРЕСА_3 .

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування):АДРЕСА_3 .

Відповідач Російська Федерація в особі посольства держави в Україні, місцезнаходження: 03063 м. Київ, Повітрофлотський проспект, буд. 27.

Суддя І.В. Березовська