Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №348/2640/25

Провадження № 2/348/184/26

17 лютого 2026 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бурдун Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Лейб`юк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -

в с т а н о в и в:

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 06 липня 2019 року о 21.35 год. в м. Івано-Франківськ по вул. Калушське шосе, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВМW», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Пасажир авто ОСОБА_3 , внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження.

Дані обставини ДТП були встановлені досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0004130 від 09.12.2019 року та відображені у постанові Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.05.2020 року у справі №348/738/20, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

На час ДТП водій ОСОБА_1 , який є відповідачем за цим позовом, керував транспортним засобом («ВМW» державний номерний знак НОМЕР_3 ) без чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Заподіяна внаслідок ДТП шкода відповідачем не була відшкодована ним потерпілим особам. У зв`язку з настанням події, потерпіла ОСОБА_3 , звернулась до МТСБУ з відповідною заявою про здійснення відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності. Керуючись п.п. «а» п.41.1. ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на підставі наданих документів, МТСБУ здійснило відповідну виплату: 39746,95 грн - витрати пов`язані з тимчасовою втратою працездатності; 30401,10 грн - витрати пов`язані з витратами на лікування. МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної водієм транспортного засобу, відповідальність якого не була застрахована на час ДТП.

Загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав: 70148,05 грн, які позивач просить стягнути із відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 17.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява, в якій він просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та проживання, вказаним в позовній заяві та оголошеннями про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місце знаходження чи місце роботи якого невідоме,про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали суду від 17.02.2026 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки відповідач не скористався процесуальними правами подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасником розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 06 липня 2019 року о 21.35 год. в м. Івано-Франківськ по вул. Калушське шосе, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВМW», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Пасажир авто ОСОБА_3 внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження, що підтверджується копіями виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1391819,118, виписки із медичної карти амбулаторного хворого №2403, консультаційних висновків спеціаліста та довідкою про тимчасову втрату працездатності (а.с.12-16).

Обставини ДТП були встановлені досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0004130 від 09.12.2019 року. Постановою про закриття кримінального провадження від 19.12.2019 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.8-9).

Відповідно до постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.05.2020, (справа №348/738/20) водія транспортного засобу марки «ВМW», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Дана постанова набрала законної сили 05.06.2020. Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.06.2020 виправлено описку, допущену в постанові Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.05.2020 ( а.с.5-7).

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки суд розглядає справу про правові наслідки дій ОСОБА_1 стосовно якого постановлена постанова у справі про адміністративне правопорушення, то обставини щодо наявності неправомірних дій та вчинення цих дій відповідачем, які встановлені постановою суду, є обов`язковими.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, вина відповідача ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

На час ДТП водій ОСОБА_1 який є відповідачем за цим позовом, керував транспортним засобом марки «ВМW», державний номерний знак НОМЕР_1 , без чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

23 липня 2019 року ОСОБА_3 звернулася до МТСБУ з заявою про здійснення відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності в результаті ДТП (а.с. 10).

Позивачем МТСБУ, на підставі ст.41 Закону №1961-IV та довідки МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 13.09.2020, було прийнято Наказ, номер справи: 67207 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну в результаті ДТП у розмірі 39 746,95 грн та на підставі ст.41 Закону №1961-IV та довідки МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №2 від 05.01.2021, було прийнято Наказ, номер справи: 67207 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування ОСОБА_3 за шкоду заподіяну в результаті ДТП у розмірі 30 401,10 грн (а.с.17, 17 зворот, 18, 18 зворот).

Вказані суми відшкодування у розмірі 39 746,95 грн та 30 401,10 грн були перераховані позивачем МТСБУ потерпілій ОСОБА_3 , що підтверджується платіжною інструкцією №9068 від 01.04.2025 року (а.с.64).

Вартість проведення автотоварознавчого дослідження для встановлення розміру збитків становила 2365,00 грн та була оплачена позивачем МТСБУ ФОП ОСОБА_4 , що підтверджується платіжними інструкціями №2060020 від 17.09.2020 року та № 247539 від 12.01.2021 року (а.с.19, 19 зворот).

Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають: 70148,05 грн.

Отже, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність. Сума збитків становить 70148,05 грн, які підлягають відшкодуванню відповідачем, як винуватцем дорожньо-транспортної пригоди.

Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано.

Таким чином, між сторонами існує спір щодо відшкодування в порядку регресу виплат, пов`язаних з регламентними виплатами, який регулюється нормами Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про страхування».

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 1 статті 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, в тому числі, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з висновками викладеними в Постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Тож відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження щодо нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, страховиком особи, яка завдала шкоду.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України від 01.07.2004 №1961-IV), в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.5 Закон України від 01.07.2004 №1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно підпункту «а» пункту 41.1 ст.41 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п.21.1 ст.22 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями п.9.1 ст.9 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст.23 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана із тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно зі ст.25 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах, зокрема, для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю.

Поряд з цим, стаття 1191 ЦК України встановлює, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Зі змісту вищевказаних правових норм вбачається, що у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках обов`язок відшкодувати шкоду у повному обсязі чи частково покладається на спеціального суб`єкта, за фактичних обставин справи - на МТСБУ. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Судом встановлено, що позивач, як страховик, у зв`язку із настанням страхового випадку відшкодував у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до чого, у нього виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи (відповідача) у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом

Таким чином обов`язок доказування невідповідності розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування розміру заподіяних збитків покладається на відповідача, судом в свою чергу не встановлено, а відповідачем не доведено невідповідності суми виплаченого страхового відшкодування позивачем на користь потерпілої особи.

На підставі викладеного, досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність заявлених позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатоюв сумі 70148,05 грн, тому пред`явлений позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн відповідно до платіжної інструкції № 0031364 від 08 жовтня 2025 року, який підлягає стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.993, 1166,1187,1194 ЦК України, ст.ст.4,10,12,13,76-79,81-83,141,206,258-259,263-265, 280-283, 354,355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатоюзадовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 70148 (сімдесят тисяч сто сорок вісім) грн 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 3 028 (три тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

Сторонам, які не з`явилися в судове засідання, направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Найменування або ім`я сторін, інших учасників справи, їх місце знаходження або місце проживання:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, юридична адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар,8, , НОМЕР_4 в АТ Укрексімбанку м. Києва.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Т.А.Бурдун