Справа № 216/3909/24
провадження 2/216/240/26
РІШЕННЯ

іменем України

23 березня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Цимбалістенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Таганської Є.Р.,

розглянувши в приміщенні суду у місті Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и в:

Суть справи

До суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача одноразово додаткові витрат на дитину, а саме в розмірі 83808,02 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 30 липня 2011 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачем - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано шлюб, Центрально - Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 470. На час звернення до суду з даною позовною заявою шлюб розірвано рішенням Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.01.2020 року справа № 216/5632/19, номер провадження 2/216/2097/20.

Від вище зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судовим наказом Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2019 року справа № 216/5536/19 номер провадження 2-н/216/840/19 відповідачу ОСОБА_2 присуджено сплачувати на користь позивача на утримання дитини - ОСОБА_3 щомісячно аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку.

Оскільки донька потребує постійного лікування то позивач вимушена звертатися до лікарів за медичною допомогою. Під час лікування позивач багато коштів витрачає на здачу аналізів та придбання ліків. І коштів на придбання ліків в позивача не вистачає оскільки остання не працює.

Допомогу від центруу зайнятості позивач також не отримує. В наслідок чого позивач постійно позичає гроші у знайомих та звертається за матеріальною допомогою до своїх батьків. Аліменти відповідач виплачує не регулярно та в невеликій кількості. Тому вважає, що крім призначених судом аліментів відповідач повинен приймати участь у додаткових витратах на лікування доньки.

Процесуальні дії суду та учасників справи

Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Цимбалістенко О.В. від 01 жовтня 2024 у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

02 жовтня 2025 року від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву,у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. В обґрунтування посилався на те, що з матеріалами справи зміг ознайомитись лише через електронний суд. Дані матеріали справи були від скановані і додані до електронного суду 19.09.2025. Хоче звернути увагу на те, що вже неодноразово ОСОБА_1 намагається ввести суд в оману, а саме стверджуючі що отримує аліменти в розмірі 1000 грн на місяць. За данними на 30.08.2024 року заборгованість по сплаті на аліменти відсутня також наявна переплата в розмірі 6332,38 грн. Звертає увагу на те що в матеріалах справи містяться чеки і квитанції препаратів котрі не були призначені лікарями, а саме: 1) Доппельгерц Актив Магній 131.50 грн ст.51 2) Фервекс саше 207.00 грн ст.51 3) Ібупрофен форте 200.00 грн ст.53 4) Гербі плюс сироп 210.60 грн ст.53 5) Хелпекс ефект мазь 160.00 грн ст.53 6) Крем д-пантен 14.30 грн ст.55 7) Дуфолак сироп 84.60 грн ст.55 «8) Пантестин гель 125.00 грн ст.69 9) Назо- спрій алоє 54.00 грн.

Відповідач зазначає, що що у матеріалах справи не має жодного документа що засвідчує наявність відповідних ліцензій про те що « Space Сlinic» мають право надавати реабілітаційні послуги дітям з розладом аутичного спектру, також хоче зазначити що не має жодного направлення лікаря на консультації котрих перебувала донька до закладу « Space Сlinic». Також заклад « Space Сlinic» не відносится до рекомендованих закладів охорони здоров`я від МОЗ що надають реабілітаційні послуги дітям з розладом аутичного спектру.

21 жовтня 2025 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Зазначає, що у позовній заяві є всі відповідні підтверджуючі документи, що позивач і донька перебували у м. Харків (копії квитків на приїзд у м. Харків і від`їзд з м. Харків, копії договорів про найм житлового приміщення, копії довідок про надання реабілітаційних послуг). Всі витрати, які пов`язані з дитиною, сплачую тільки позивач. Донька ОСОБА_4 проходила реабілітацію в одній з найкращих клінік у Європі « Space Сlinic» (м. Харків), якою завідує відомий дитячий лікар-психіатр, голова реабілітаційної комісії, керівник реабілітаційної установи ОСОБА_5 , яка з своєю командою фахівців має ліцензію МОЗ (Наказ №2119). Всі реабілітаційні послуги та медичні препарати мали позитивну динаміку на доньку, про що свідчать діагностичні обстеження електроенцефалограми (ЕЕГ) та поведінкові зміни у дитини.

01 грудня 2025 року від ОСОБА_2 на ардесу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. Зазначає, що позивач не надає документів, що підтверджують, що ОСОБА_5 має спеціалізацію дитячого лікаря-психіатра.

Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлялася належним чином шляхом поштового відправлення копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви.Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Застосовані норми права та висновки суду

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України (тут і далі - у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зістаттею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відтак, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий із батьків зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

На відміну від аліментів,за своїм цільовим призначенням додаткові витрати не є коштами спрямованими на утримання дитини. Сплачуються вони лише у зв`язку із настанням в житті дитини певних особливих обставин, перелік яких не є вичерпним і встановлюється індивідуально у кожному конкретному випадку.

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц (провадження № 61-2371св18) Верховний Суд дійшов висновку, що «вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі».

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі № 201/15248/16-ц.

Системне тлумачення частини другої статті 185 СК України і статті 182 СК України дозволяє констатувати, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Так, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662 св 18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858 св 18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458 св 19).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Отже, з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять:

- навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі;

- розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками;

- оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там);

- лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами).

Судовим розглядом встановлено наступні обставини справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2019 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) боржника, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки від 18.04.2024 Криворізького філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості зайнятості виданої ОСОБА_1 вбачається, що позивач є безробітньою.

Згідно копії рекомендацій ТОВ «БДМЦ» ОСОБА_3 виписано наступні ліки: Когнум,Текотен, Ньюрексан. У ОСОБА_3 наявна затримка мовного розвитку (41 арк.спр.).

Згідно з довідки про надання реабілітаційних послуг ФОП « ОСОБА_5 » ОСОБА_3 пройшла курс реабілітаційних заходів з 09.10.2023 до 25.10.2023 р., загальна сума становить 21200,00 грн. (22 арк.спр.).

Згідно з довідки про надання реабілітаційних послуг ФОП « ОСОБА_5 » ОСОБА_3 пройшла курс реабілітаційних заходів з 11.12.2023 до 28.12.2023 р., загальна сума становить 24050,00 грн. (23 арк.спр.).

Згідно з довідки про надання реабілітаційних послуг ФОП « ОСОБА_5 » ОСОБА_3 пройшла курс реабілітаційних заходів з 11.12.2023 до 28.12.2023 р., загальна сума становить 24200,00 грн. (24 арк.спр.).

Згідно копії рекомендацій «Space Clinic» ОСОБА_3 виписано наступні ліки: Лімофіазот, Неврохеель, Вітамін Д, Отикс, Селента, Eridon, Сонопакс, Мелатонін, Когнум, Текотен, Ньюрексан, Трасергель (29, 35,36,41 арк.спр.).

У зв`язку з хворобою дитина потребує додаткових витрат на лікування.

Отже, виходячи з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат в даній справі суд відносить наступні документально підтверджені позивачем витрати на дитину у зв`язку з її лікуванням та виписаними рецептами лікарів:

- купівля Нюрексана, квитанції від 05.08.2023,29.08.2023,23.09.2023, сума 837,84 грн.( арк. спр. 28);

-купівля Когнуму, квитанція від 26.09.2023, сума 53,00 грн. ( арк. спр. 28);

-купівля Віта-мелатоніну, квитанція від 22.12.2023, сума 60,10 грн. ( арк. спр. 30);

-купівля Віта-мелатоніну, квитанція від 05.01.2024, сума 43,96 грн. ( арк. спр. 32);

-купівля Віта-мелатоніну, квитанція від 13.02.2024, сума 88,80 грн. ( арк. спр. 32);

-купівля Нервохеель, квитанція від 24.10.2023, сума 282,20 грн. ( арк. спр. 33);

-купівля Нервохеель, квитанція від 24.10.2023, сума 282,20 грн. ( арк. спр. 33);

-купівля Сілента, квитанція від 13.11.2023, сума 303,40 грн. ( арк. спр. 33);

-купівля Сілента, квитанція від 13.11.2023, сума 303,40 грн. ( арк. спр. 33);

-купівля ОСОБА_6 , квитанція від 30.10.2023, сума 208,00 грн. ( арк. спр. 34);

-купівля Лімфоміазоту, квитанція від 30.10.2023, сума 393,78 грн. ( арк. спр. 34);

-купівля Сілента, квитанція від 30.10.2023, сума 312,14 грн. ( арк. спр. 34);

-купівля Когівісу, квитанція від 30.10.2023, сума 320,03 грн. ( арк. спр. 34);

-купівля Сонопаксу, квитанція від 05.04.2024, сума 192,14 грн. ( арк. спр. 37);

-купівля Eridon, квитанція від 28.12.2023, сума 278,12 грн (арк. спр. 38);

-купівля Сонопаксу, квитанція від 06.03.2024, сума 229,00 грн. ( арк. спр. 39);

-купівля Віта-мелатоніну, квитанція від 03.03.2024, сума 56,60 грн. ( арк. спр. 39);

-купівля Віта-мелатоніну, квитанція від 22.03.2024, сума 130,80 грн. ( арк. спр. 40);

-купівля Eridon, квитанція від 22.03.2024, сума 264,63 грн (арк. спр. 40);

-купівля Норексану, квитанція від 05.08.2023, сума 268,00 грн. ( арк. спр. 41);

-купівля Текотену, квитанція від 09.06.2023, сума 232,80 грн. ( арк. спр. 41);

- купівля Когнуму, квитанція від 09.08.2023, сума 582,10 грн. ( арк. спр. 41);

- оплата реабілітаційних послуг наданих ФОП « ОСОБА_5 » на загальну суму 69450,00 грн. (арк. спр. 42 -80);

-купівля Сонопаксу, квитанція від 03.05.2024, сума 166,60 грн. ( арк. спр. 81);

-купівля Віта-мелатоніну, квитанція від 22.05.2024, сума 192,14 грн. ( арк. спр. 81);

Згідно проаналізованої судової практики до додаткових витрат не відноситься орендування житла, та придбання квитків на поїзд, а отже суд не береї до уваги. Також суд не бере до уваги квитанці на придбання ліків, які були придбані без призначення лікарів.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1-3ст.12ЦПК України передбачено,що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що у даному випадку додаткові витрати позивача на дитину зумовлені особливими обставинами, а саме необхідністю лікування хвороб. Такі витрати не можуть покриватись щомісячними аліментами, оскільки аліменти необхідні, щоб забезпечити лише базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін. В той час, лікування хвороб є не щоденною необхідністю з утримання дитини, а зумовлено особливими обставинами.

За даних конкретних обставин справи суд визнає витрати позивача в частині лікування доньки - додатковими витратами, які позивач понесла на суму 75006,20 грн.

Суд також вважає, що відповідач, як батько, теж повинен брати участь в додаткових витратах на утримання спільної доньки, що викликані особливими обставинами.

Суд не бере до уваги довідку про статус безробіного, оскільки це не звільняє батьків від обов`язків утримання своїх дітей та не є безумовною підставою для стягнення з батька більшої частини додаткових витрат на дитину.

Враховуючи, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, вони повинні брати участь в додаткових витратах на утримання дитини, що підрозуміває обопільний обов`язок як батька, так і матері, оплачувати та розділяти такі витрати, відтак, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині сплати відповідачем половини вартості додаткових витрат, понесених позивачем, а саме у розмірі 37503,10 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч.1,2ст. 141ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про стягнення судового збору суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, тому у порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір за позовну заяву майнового характеру, пропорційно розміру задоволених позовних вимог грн.

(37503,10*100: 83808,02=44,74%; 1211,20*44,74:100=541,89 грн.).

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 10,12-13, 80, 81,89, 141, 247, 258,259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 141, 180, 185 Сімейного Кодексу України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 додаткові витрати на дитину, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 50% понесених витрат, пов`язаних з лікуванням дитини, а саме у розмірі 37503 (тридцять сім тисяч п`ятсот три) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 541 (п`ятсот сорок одна) гривень 89 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення складено та підписано 23 березня 2026 року.

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО