З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
23 лютого 2026 року м.Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Тептюка Є.П.
за участю секретаря Заруби Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру, або звільнення від сплати аліментів, -
Стислий виклад позиції позивача:
ОСОБА_1 звернулась через свого представника ОСОБА_3 до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру, або звільнення від сплати аліментів.
Позовні вимоги мотивувала тим, що під час шлюбу у них з відповідачем народилася дитина син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами було розірвано.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10 червня 2019 року (Справа №707/969/19) з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1626,00 грн з щорічною індексацією, починаючи з 22.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що такий розмір аліментів на момент подання цієї позовної заяви є украй недостатнім, у зв`язку з чим порушуються права дитини на гармонійний розвиток, а тому розмір аліментів потребує збільшення з огляду на таке. На день прийняття зазначеного вище рішення судом (10.06.2019 рік) прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становив 1626,00 грн. Станом на день подання цієї позовної заяви про зміну способу та розміру аліментів (2026 рік) на утримання дитини законодавством встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років 3512,00 грн.

На сьогоднішній день матеріальний стан позивачки суттєво погіршився, оскільки зросли витрати на утримання дитини, у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Та обставина, що з віком потреби дитини зростають, а це в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, позашкільної активності, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказування.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання.

Відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем його реєстрації. Рекомендоване повідомлення повернулось із зазначенням: «вручено особисто». Додатково відповідача було повідомлено через оголошення розміщене на офіційному сайті суду. Відтак, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.

Відзиву від відповідача не надходило.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд враховуючи відсутність заперечень з боку позивача та відсутність відзиву на позовну заяву, ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі:

23.01.2026 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Встановлені судом обставини:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 709 та який було розірвано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області 13 червня 2019 року.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04 серпня 2015 року, актовий запис № 25.

ОСОБА_4 зареєстрований за адресою в АДРЕСА_1 , тобто син проживає з матір`ю.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10 червня 2019 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1626,00 грн. з щорічною індексацією, починаючи з 22.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

11.07.2019 року було видано виконавчий лист щодо стягнення з відповідача на користь позивач аліментів на утримання сина.

27.08.2021 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, без виконання, борг за боржником відсутній.

Норми права, що підлягають застосуванню:

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України).

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

ч. 1 ст. 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ч.1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 6-143цс13.

Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності та повноті, враховує той факт, що хоча позивач і просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів, що призведе до збільшення їх розміру, однак дана частка є мінімальною і передбачена законодавцем (п.4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2025 році, швидкого темпу зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини, ураховуючи право позивача як стягувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо зміни способу стягнення аліментів, стягнутих з відповідача на користь позивача за рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10 червня 2019 року у справі №707/969/19, шляхом встановлення розміру аліментів у виді частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною, повноліття, - оскільки визначений рішенням суду розмір аліментів в сумі 1 626,00 грн станом на день ухвалення даного рішення суду не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з урахуванням законодавчих змін про збільшення мінімального розміру аліментів (Закон України № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року), а також з урахуванням встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2026 рік» прожиткового мінімуму на одну дитину віком від 6 до 18 років.

При цьому судом ураховано, що відповідач є особою працездатного віку, тому має можливість працевлаштування та можливість для виконання свого батьківського обов`язку щодо матеріального утримання власної дитини, яка потребує нового одягу, взуття, лікування, навчання, інших заходів для повного і гармонійного розвитку особистості.

Судові витрати:

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правничу правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги №09/01/1 від 09.01.2026 року; акт приймання -передачі наданих послуг; опис-консультація до договору №09/01/1 від 09.01.2026 року; копія свідоцтва;

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи є завищеними та підлягають частковому задоволенню, в розмірі 2 000 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п .3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, під час розгляду справи в суді. Отже з відповідача на користь держави потрібно стягнути судовий збір в сумі 1331,20 грн, від сплати якого був звільнений позивач при подачі позову. Доказів того, що відповідач звільнений від сплати судового збору, у суду відсутні.

Керуючись ст.ст.180-183,192 СК України та ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлені рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10 червня 2019 року у справі №707/969/19.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частка всіх видів заробітку доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у справі, що складаються із судового збору у сумі 1331,20 грн.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду або безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Суддя: Є. П. Тептюк