ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року

м. Київ

справа № 175/614/19

провадження № 61-8187св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Сурсько-Литовська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області, акціонерне товариство «Українська залізниця», регіональна філія «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, у складі судді Білоусової О. М., від 20 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю., Свистунової О. В., від 28 травня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, до Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця»), регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання частково незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання протиправним та скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою.

2. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що він є сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на дві земельні ділянки та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по

АДРЕСА_1 . Зазначені земельні ділянки, загальною площею 0,274 га, передані у власність ОСОБА_3 на підставі рішення Сурсько-Литовської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 28 жовтня 1995 року. ОСОБА_3 видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,274 га, яким частину цієї ділянки, площею 0,25 га, надано для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а іншу частину, площею 0,024 га, для ведення особистого підсобного господарства.

4. Позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини, але постановою державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори від 05 жовтня 2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру на спадкову земельну ділянку.

5. Для оформлення вказаного витягу він звернувся до Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровській області, проте йому було відмовлено у зв`язку з наявним перетином із ділянкою кадастровий номер :02:010:0002. Накладення становить 100% та 19,9823%.

6. Посилаючись на викладене та остаточно сформулювавши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд:

- встановити факт накладання земельної ділянки, що знаходиться в постійному користуванні АТ «Укрзалізниця», кадастровий номер :02:010:0002, на земельну ділянку відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 (на померлу ОСОБА_3 ) В 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 , виготовленої

ТОВ «Український земельно-правовий центр» 2014 рік, в таких розмірах: від т.4 до т.3 - 35,63 м; від т.3 до т.5 - 13,48 м; від т.5 до т.6 - 38,55 м; від т.6 до т.4 - 13,48 м; площа накладання становить 0,05 га, та накладання земельної ділянки, що знаходиться в постійному користуванні АТ «Укрзалізниця», кадастровий номер :02:010:0002, на земельну ділянку відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 (на померлу ОСОБА_3 ) А 01.03 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 , виготовленої ТОВ «Український земельно-правовий центр» 2014 рік, в таких розмірах: від т.1 до т.2 - 36,37 м; від т.2 до т.3 - 6,68 м; від т.3 до т.4 - 35,63 м; від т.4 до т.1 - 6,68 м, площа накладання становить 0,024 га;

- визнати частково недійсним та частково скасувати рішення Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району в частині передачі земельної ділянки у постійне користування АТ «Укрзалізниця» (в минулому Державне підприємство «Придніпровська залізниця» (далі - ДП «Придніпровська залізниця»)), що знаходиться в користуванні

АТ «Укрзалізниця» (в минулому ДП «Придніпровська залізниця»), кадастровий номер :02:010:0002, та накладається на земельну ділянку по

АДРЕСА_2 , відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення відведення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 (на померлу ОСОБА_3 ) В 02.01 для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 , виготовленої ТОВ «Український земельно-правовий центр» 2014 рік, в таких розмірах: від т.4 до т.3 - 35,63 м; від т.3 до т.5 - 13,48 м; від т.5 до т.6 - 38,55 м; від т.6 до т.4 - 13,48 м; площа накладання становить 0,05 га, та в частині накладання земельної ділянки, що знаходиться в користуванні ДП «Придніпровська залізниця», кадастровий номер :02:010:0002, та накладається на земельну ділянку по

АДРЕСА_2 , відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення відведення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 (на померлу ОСОБА_3 ) А 01.03 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 , виготовленої ТОВ «Український земельно-правовий центр» 2014 рік, в таких розмірах: від т.1 до т.2 - 36,37 м; від т.2 до т.3 - 6,68 м; від т.3 до т.4 - 35,63 м; від т.4 до т.1 - 6,68 м, площа накладання становить

0,024 га;

- визнати незаконним та скасувати державний акт на право постійного користування ЯЯ 052103 від 09 грудня 2005 року, кадастровий номер :02:010:0002, зареєстрованого за ДП «Придніпровська залізниця», на підставі рішення Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району для функціонування залізничного транспорту, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю;

- скасувати державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :02:010:0002, зареєстрованого за ДП «Придніпровська залізниця», на підставі рішення Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району для функціонування залізничного транспорту, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за реєстром

№ 25.

Короткий зміст оскаржених судових рішень

7. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2025 року, позов задоволено.

8. Додатковим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року стягнуто солідарно з Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, АТ «Укрзалізниця», регіональної філії «Придніпровська залізниця»

АТ «Укрзалізниця», ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 3 457,80 грн та судові витрати на проведення експертизи у розмірі 7 536 грн.

9. Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що права позивача порушені, оскільки під час формування земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0002, яка перебуває у постійному користуванні АТ «Укрзалізниця», не було враховано межі спадкової земельної ділянки по

АДРЕСА_2 .

Надходження касаційної скарг до суду касаційної інстанції

10. 30 червня 2025 року АТ «Укрзалізниця» подало касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 20 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 28 травня 2025 року у справі № 175/614/19.

11. Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «Укрзалізниця», витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 175/614/19, які надійшли до Верховного Суду у липні 2025 року.

12. Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. У касаційній скарзі АТ «Укрзалізниця» просить рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 травня

2025 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

15. Вказує, що у розглядуваній справі позивач обрав неефективний спосіб захисту своїх прав, оскільки мав подавати позов про витребування частини земельної ділянки, щодо якої наявне накладення. Наслідком задоволених судами позовних вимог стало скасування права АТ «Укрзалізниця» на користування земельною ділянкою, площею 49,29 га, тоді як площа накладення на земельні ділянки позивача становить лише 0,05 га та 0,024 га.

16. Зауважує, що обрання позивачем неналежного способу захисту є самостійною підставою для відмови в позові.

17. Наголошує, що у цій справі не було спростовано того факту, що

АТ «Укрзалізниця» узгодила межі суміжних землекористувачів. Судами не досліджено можливості іншого формування (в іншій конфігурації) земельної ділянки позивача, враховуючи, що технічна документація, яка стала підставою для видачи ОСОБА_3 державного акта на право приватної власності на землю, із зазначенням каталогів координат відсутня. Судами не враховано, що між залізницею і житловою забудовою слід передбачати санітарно-технічну зону, ширина якої має бути не менше 100 метрів.

18. Вважає, що суд першої інстанції прийняв уточнення позовних вимог в порушення частини другої статті 49 ЦПК України під час розгляду спору по суті.

19. Крім того стверджує, що судом першої інстанції помилково відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження, оскільки у справі

№ 175/4788/16 набрало законної сили судове рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Інші процесуальні звернення, що надійшли до Верховного Суду

20. У жовтні 2025 року ОСОБА_1 повідомив Верховний Суд про неможливість виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року, оскільки право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0002 зареєстровано за Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, яка посилається на те, що відповідно до статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припинення таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки. Позивач вважає, що судами не виконані вимоги

статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр».

Обставини справи, встановлені судами

21. Рішенням Сурсько-Литовської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 28 жовтня 1995 року про передачу земельних ділянок в особисту власність і користування, було передано ОСОБА_3 безкоштовно в особисту власність та користування земельну ділянку, площею 0,25 га, по АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,003 га для особистого підсобного господарства.

22. Відповідно до акту встановлення меж земельної ділянки, що передається у приватну власність, від 28 серпня 1997 року на виконання рішення Сурсько-Литовської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 28 жовтня 1995 року встановлено в натурі межі земельної ділянки, що відводиться у приватну власність ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд, площею 0,25 га, та для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,024 га, на території

АДРЕСА_2 , загальною площею 0,274 га.

23. На підставі рішення Сурсько-Литовської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 28 жовтня 1995 року видано ОСОБА_3 державний акт на право приватної власності на землю на земельну ділянку, площею 0,274 га, в межах згідно з планом на території

АДРЕСА_3 . Відповідно до рішення виконкому Сурсько-Литовської селищної ради

від 15 грудня 2015 року назва вулиці «Куйбишева» змінена на «Сонячну».

25. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

26. ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 жовтня 2016 року на частину спадкового майна, а саме 1/3 частину житлового будинку, загальною площею 58,4 кв. м, та господарських будівель і споруд по

АДРЕСА_2 , розташованих на земельній ділянці, площею 0,274 га.

27. Постановою державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори від 05 жовтня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю витягу із Державного земельного кадастру.

28. Рішенням Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровській області № РВ-016 від 23 лютого 2016 року позивачу відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме перетину з ділянкою з кадастровим номером :02:010:0002; площа співпадає на 100%.

29. Рішенням Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровській області № РВ-016 від 23 лютого 2016 року позивачу відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме перетину з ділянкою з кадастровим номером :02:010:0002; площа співпадає на 19,9823%.

30. Згідно відповіді ДП «Придніпровська залізниця» земельна ділянка смуги відводу залізниці, площею 49,29 га, (державний акт на право постійного користування ЯЯ 052103 від 09 грудня 2005 року, кадастровий номер :202:010:0002) надана ДП «Придніпровська залізниця» на підставі рішення Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району для функціонування залізничного транспорту.

31. Висновком експерта № 3278-21 від 24 грудня 2021 року, складеного за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, встановлено, що існує накладання земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, для ведення підсобного господарства (для ведення особистого селянського господарства) по АДРЕСА_2 та земельної ділянки для функціонування залізничного транспорту, кадастровий номер 0:02:010:0002, яка знаходиться в постійному користуванні ДП «Придніпровська залізниця» на підставі державного акту на право постійного користування ЯЯ052103

від 09 грудня 2005 року.

Накладання земельної ділянки, що знаходиться в користуванні

ДП «Придніпровська залізниця», кадастровий номер :02:010:0002, на земельну ділянку відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення відведення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (на померлу ОСОБА_3 ) В 02.01 для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 , виготовленої

ТОВ «Український земельно-правовий центр» 2014 рік, відбувається в таких розмірах: від т.4 до т.3 - 35,63 м; від т.3 до т.5 - 13,48 м; від т.5 до т.6 - 38,55 м; від т.6 до т.4 - 13,48 м; площа накладання становить 0,05 га.

Накладання земельної ділянки, що знаходиться в користуванні

ДП «Придніпровська залізниця», кадастровий номер :02:010:0002, на земельну ділянку відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення відведення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (на померлу ОСОБА_3 ) А 01.03 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 , виготовленої

ТОВ «Український земельно-правовий центр» 2014 рік, відбувається в таких розмірах: від т.1 до т.2 - 36,37 м; від т.2 до т.3 - 6,68 м; від т.3 до т.4 - 35,63 м; від т.4 до т.1 - 6,68 м; площа накладання становить 0,024 га.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

32. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

33. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

34. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

35. Згідно з частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

36. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

37. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі

№ 569/17272/15-ц.

38. Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

39. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

40. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

41. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

42. Суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі

№ 755/10947/17).

43. У постанові від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що не може бути належним (правомірним) спосіб захисту, який спричиняє втручання у право на майно, щодо якого немає спору. Крім того, встановивши, що частина земельної ділянки відповідача накладається на землі позивача, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у спорах з подібними обставинами належним способом захисту є віндикаційний позов про витребування частини земельної ділянки, що накладається.

44. Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього (див., зокрема постанову Верховного Суду від 17 грудня 2025 року у справі № 295/5888/23).

45. У розглядуваній справі ОСОБА_1 заявив вимоги про встановлення факту накладення земельних ділянок, визнання частково незаконним та скасування рішення сільської ради про передачу земельної ділянки у користування АТ «Укрзалізниця», визнання протиправним та скасування державного акту АТ «Укрзалізниця» на право постійного користування земельною ділянкою, площею 49,29 га, та скасування державної реєстрації такого права, посилаючись на те, що ця ділянка частково накладається на земельну ділянку, які він успадкував після смерті

ОСОБА_3 .

46. Згідно з висновком експерта № 3278-21 від 24 грудня 2021 року площа накладення земельних ділянок становить 0,05 га та 0,024 га.

Тобто, встановлена експертом площа накладення (0,074 га) набагато менша загальної площі переданої у постійне користування АТ «Укрзалізниця» земельної ділянки (49,29 га).

47. Водночас ОСОБА_1 звернувся до суду з метою відновлення володіння частиною земельної ділянки, яку вважає своєю, вимагаючи скасувати правовий титул відповідача, зокрема визнати недійсним державний акт щодо всієї земельної ділянки, площею 49,29 га, а не тієї її частини, яка накладається на спадкову ділянку.

48. Задоволення заявлених вимог призведе до того, що АТ «Укрзалізниця» буде номінально позбавлена права постійного користування не тільки на ту частину земельної ділянки, яка, за твердженням позивача, накладається на спадкову ділянку, а й на ту частину земельної ділянки (площею понад 49 га), яка не є спірною і правомірність надання якої у постійне користування

АТ «Укрзалізниці» у розглядуваній справі не оспорюється. Таке втручання у права особи не може бути визнане законним і пропорційним (співмірним) переслідуваній меті.

49. З урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у справі

№ 446/478/19, на яку посилається АТ «Укрзалізниця» у касаційній скарзі, належним способом захисту прав позивача, які він вважає порушеними, за встановлених обставин є звернення до суду з віндикаційним позовом про витребування у власника земельної ділянки :202:010:0002 тієї її частини, яка на думку ОСОБА_1 належить йому, як спадкоємцю ОСОБА_3 .

Особа у постійному користуванні якої знаходиться земельна ділянка :202:010:0002 може бути залучена до участі у такій справі.

У випадку задоволення віндикаційного позову буде вирішено спір про право власності на землю, а рішення суду стане підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними чи недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування; рішень, записів про державну реєстрацію права на нерухоме майно; державної реєстрації цих прав; договорів чи інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), які посвідчують відповідне право.

50. У такій категорії спорів позивач може обґрунтовувати свій позов протиправністю рішення органу місцевого самоврядування, відповідно до якого відповідачу було передано у власність частину земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку належну позивачу, а суд має надати оцінку відповідному рішенню органу місцевого самоврядування в мотивувальній частині свого рішення.

51. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц, від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20).

52. Доводи АТ «Укрзалізниця» щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, є помилковими. Це питання вже було вирішено ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року з викладення відповідних мотивів.

53. Колегія суддів не дає оцінки іншим доводам касаційної скарги, оскільки висновки по суті вирішення спору мають бути зроблені за належно обраного позивачем способу захисту порушеного права.

54. За змістом статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, що це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважаються неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

55. Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

56. Відповідно до роз`яснень викладених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тому зі скасуванням рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року втрачає чинність й додаткове рішення цього суду від 28 лютого 2025 року

57. За змістом частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

58. Судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги в розмірі 3 688,32 грн та касаційної скарги в розмірі4 917,76 грн, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрзалізниця».

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

2. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 28 травня 2025 року скасувати, ухваливши нове судове рішенняпро відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

3. Зі скасуванням рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року втрачає чинність додаткове рішення цього суду від 28 лютого 2025 року.

4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг в розмірі 8 606,08 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Сердюк В. В. Шипович