Провадження № 2/361/3573/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.26

12 лютого 2026 р. м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої судді - Писанець Н.В.,

при секретарі Михальовій М.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Броварського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_4 зазначено, що 25.09.2018 року між ним та ОСОБА_7 укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до умов якого, позивач передав, а ОСОБА_7 прийняв у борг грошові кошти у сумі 20 000,00 доларів США зі строком повернення 26.03.2019 року.

Після чого, 14.11.2018 року, між позивачем та ОСОБА_7 було укладено ще один договір позики, оформлений розпискою, відповідно до умов якого, позивач передав, а ОСОБА_7 прийняв у борг грошові кошти у сумі 120 000,00 грн. зі строком повернення 01.05.2019 року.

Також, 27.07.2021 року, між позивачем та ОСОБА_7 було укладено ще один договір позики, оформлений розпискою, відповідно до умов якого, позивач передав, а ОСОБА_7 прийняв у борг грошові кошти у сумі 150 000,00 грн. зі строком повернення 30.09.2021 року.

Боргові зобов`язання за вищевказаними розписками ОСОБА_7 так і не виконав та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що встановлено з листа Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №4852/8.1-23/вх.47105/8.1-23 від 19.09.2023р.

Позивачем зазначено, що спадкоємці померлого ОСОБА_7 не повідомляли його про відкриття спадщини та йому взагалі невідомо, чи відкривалась спадкова справа. Однак, враховуючи, що останній час, боржник проживав зі своїм батьком відповідачем ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 останній є таким, що прийняв спадщину, оскільки відмови від спадкування ним заявлено не було.

Також позивач зауважує, що боржник ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.03.2018 року, тому вважає, що усі грошові кошти, що були ним отримані у борг використовувались в інтересах сім`ї. Навіть у розписці від 25.09.2018 року міститься допис, зроблений власноруч ОСОБА_5 , що вона повідомлена та не заперечує проти укладення цього договору, тому вважається спадкоємцем та такою, що повинна відповідати у даному позові.

Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідачів заборгованість за договорами позики, а саме: за розпискою від 25.09.2018р., за курсом НБУ- 1088360,00 грн.; за розпискою від 14.11.2018р. разом із інфляційним збільшенням та 3 % річних - 196068,34 грн.; за розпискою від 27.07.2021р. разом із інфляційним збільшенням та 3 % річних 380189,74 грн.

Поряд з цим, позивачем зазначено, що невиконання боржником ОСОБА_7 умов договорів позики призвело до неможливості використання ним власних коштів, що негативно відобразилось на його психо-емоційному стані та відносинах у сім`ї, внаслідок постійних хвилювань у позивача погіршилось самопочуття. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 150 000,00 грн., які просить стягнути з відповідачів.

Також просить стягнути понесені судові витрати у сумі 33420,00 грн., які складаються з витрат по сплаті судового збору у сумі 13420,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу 20000,00 грн.

Присутні у судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та його представник адвокат Медвідь О.П. підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні.

Сповіщені належним чином про час та дату розгляду справи відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до зали суду не з`явились, присутні у судовому засіданні представники відповідачів адвокати Щиголь В.В. та Межирицький А.О. не погодились з позовними вимогами, направили відзиви до матеріалів справи.

За змістом відзиву представника відповідача ОСОБА_6 адвоката Щиголь В.В. вбачається, що відповідач не був учасником правовідносин, що склались між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , не обізнаний про справжню правову природу наданих розписок та обставин їх укладання. Також зауважує про закінчення термінів виконання зобов`язань за усіма розписками ще за життя ОСОБА_7 та відсутності будь-яких вимог позивача до нього у той час. Поряд з цим, зазначає, що позивачем не враховано, що відповідальність спадкоємців обмежена вартістю майна, отриманого у спадщину, та не може бути солідарною, а також до позовної заяви не долучені докази отримання ОСОБА_6 будь-якого спадкового майна після смерті ОСОБА_7 . Також представником відповідача заперечується факт постійного проживання померлого разом із ним на момент смерті, оскільки з 28.07.2022 року ОСОБА_7 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 та брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Щодо відшкодування моральної шкоди також представником відповідача зауважено, що право на компенсацію моральної шкоди, що не була присуджена за життя особи не спадкується тому ця вимога є безпідставною. Враховуючи наведене, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсягу.

За змістом відзиву представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Межирицького А.О. вбачається, що дійсно боржник ОСОБА_7 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 06.03.2018 року, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 23.02.2023р. у справі №361/9944/22. У зв`язку з чим, ОСОБА_5 не мала законних підстав для вступу у спадщину за померлим ОСОБА_7 . Окрім цього, представником відповідача зазначено про недоведеність належними та допустимими доказами використання отриманих ОСОБА_7 грошових коштів позивача в інтересах сім`ї. Також, представником відповідача зазначено, що надання позики зі сплатою процентів фізособами, які не є фінансовими установами або суб`єктом підприємницької діяльності не допускається, тому договір позики у вигляді розписки від 25.09.2018р. протирічить нормам законодавства та вимоги за ним не можуть бути задоволені. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, представником відповідача зауважено про відсутність жодного доказу про наявність моральних та фізичних страждань позивача та відсутність причинного зв`язку між шкодою та діями відповідача ОСОБА_5 , її вини у заподіянні цієї шкоди. Враховуючи наведене, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 .

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 показала, що знайома з позивачем ОСОБА_4 , а також бачила ОСОБА_9 у с.Іваніків восени 2022 року, та чула, що він розповідав у місцевому магазині, що розлучається з жінкою та переїжджає до батька в село, а також бачила його неодноразово на подвір`ї будинка ОСОБА_6 і як він вигулював собаку по селу.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_10 показала, що давно знайома з родиною ОСОБА_11 , дружили сім`ями, обізнана, що їх син ОСОБА_12 мешкав у АДРЕСА_2 , а батьки у с.Іванків. До початку війни, часто бачила ОСОБА_12 біля свого будинку, він вигулював собаку. На сімейних святах у батьків в селі також бачила його, не частіше 1 разу на рік. Потім свідок зазначила, що обізнана про військову службу ОСОБА_12 , та настання його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аналогічні показання надали допитані у якості свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Заслухавши думку сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд доходить наступного.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У судовому засіданні встановлено, що 25.09.2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до умов якого, позивач передав, а ОСОБА_7 прийняв у борг грошові кошти у сумі 20 000,00 доларів США зі строком повернення 26.03.2019 року.

14.11.2018 року, між позивачем та ОСОБА_7 було укладено ще один договір позики, оформлений розпискою, відповідно до умов якого, позивач передав, а ОСОБА_7 прийняв у борг грошові кошти у сумі 120 000,00 грн. зі строком повернення 01.05.2019 року.

27.07.2021 року, між позивачем та ОСОБА_7 було укладено ще один договір позики, оформлений розпискою, відповідно до умов якого, позивач передав, а ОСОБА_7 прийняв у борг грошові кошти у сумі 150 000,00 грн. зі строком повернення 30.09.2021 року.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_15 .

Відповідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру від 17.10.2017р., реєстрація місця проживання ОСОБА_7 відбулась за адресою: АДРЕСА_4 .

З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_7 від 19.07.2024р. право власності за останнім на будь-яке майно не зареєстроване.

З відповіді на запит адвоката Щиголь В.В. від 31.07.2024р., Головний сервісний центр МВС надав інформацію про відсутність будь-яких транспортних засобів, зареєстрованих на ОСОБА_7 .

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 23.02.2023р. у цивільній справі №361/9944/21 було розірвано шлюб між ОСОБА_16 та ОСОБА_7 , який був зареєстрований 06.03.2018р. Дарницьким районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис №355.

Відповідно відомостям листа Київської міської психоневрологічної лікарні №2, ОСОБА_7 , станом на 08.12.2003р., двічі знаходився на стаціонарному лікуванні, та мешкав за адресою: АДРЕСА_4 .

З довідки командира в/ч НОМЕР_1 від 28.10.2023р. вбачається, що ОСОБА_7 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області с.Велика Новосілка.

Актом обстеження житлово-побутових умов від 09.11.2023р., складеного депутатом Бориспільської міської ради Туром А.І. встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_6 , 1944 року народження та ОСОБА_17 , 1948 року народження.

Інших доказів суду надано не було та клопотань про їх витребування до суду не надходило.

Вирішуючи по суті позовні вимоги ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Зі змісту зазначених норм видно, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк.

Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що по-перше: належні та допустимі докази про настання смерті боржника ОСОБА_7 суду надано не було, а лист Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №4852/8.1-23/вх.47105/8.1-23 від 19.09.2023р. не може вважатись таким доказом, а клопотань про їх витребування, так само як клопотань про витребування спадкової справи до суду не надходило.

По-друге: позивачем не доведено законність та обгрунтованість своїх вимог саме до відповідачів у справі, оскільки підтверджень прийняття ними спадщини після смерті ОСОБА_7 суду надано не було.

По-третє: позивачем не доведено, що вартість майна, отриманого у спадщину після смерті ОСОБА_7 може вважатись такою, що задовольнить його вимоги як кредитора по договорам позики.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 у частині стягнення з відповідачів заборгованості. Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є похідними від основних, тому також задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що підстав для задоволення позовних вимог судом не знайдено, судовий збір залишається на позивачеві.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Писанець Н.В.