Справа № 495/6415/25
Провадження № 2/515/406/26
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 березня 2026 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Луцюка В.О.,

при секретарі судового засідання Чумаченко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «Кредит-Капітал») через свого представника М.Усенка звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, який обґрунтований таким.

21 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 укладено електронний договір №1528421 із введенням одноразового ідентифікатора, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у сумі 10000,00 грн шляхом переказу на картковий рахунок на умовах строковості 30 днів (з можливістю подальшого продовження), зворотності, платності, та позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, які нараховуються за зниженою процентною ставкою 0,54 % від суми позики за кожен день користування позикою у межах строку її надання, відповідно до п.1.2. договору, та стандартною процентною ставкою 1,80% у разі продовження строку користування позикою у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором позики у повному обсязі та у встановлений строк, тип процентної ставки - фіксована.

11 вересня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «Кредит- Капітал») було укладено Договір відступлення прав вимоги №11092020, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Кредит-Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №1528421 від 21 листопада 2019 року, укладеним із ОСОБА_1 .

Відповідачка порушила зобов`язання за кредитним договором №1528421 від 21 листопада 2019 року та допустила заборгованість, яка станом на 10.09.2020 становить 33 310,80 грн, з яких: 9400,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 19627,20 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 4283,60 грн заборгованість за штрафом.

Із врахуванням вищенаведеного, позивач просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 33 310,80 грн, з яких: 9400,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 19627,20 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 4283,60 грн заборгованість за штрафом, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та 8 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 січня 2026 року справу передано у провадження судді Луцюка В.О.

Згідно з ухвалою судді від 09 січня 2026 року, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами; відповідачці роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву; АТ КБ «Приватбанк» інформацію: чи належить банківська карта з прихованим номером № НОМЕР_1 ОСОБА_1 ?; чи була успішною транзакція, здійснена 21.11.2019, на банківську картку № НОМЕР_1 в сумі 10000 грн?; Якщо так, то: чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_1 ?; чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № НОМЕР_1 ?

13 лютого 2026 року від АТ КБ «Приват Банк» надійшла витребувана інформація (вх. № 1160/26-Вх 13.02.2026).

За змістом ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав, у позові проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження разом з позовом та доданими до нього документами за зареєстрованою адресою місця проживання, яке було вручено відповідачу особисто.

Клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 21 листопада 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №1528421, за умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 10000,00 грн, шляхом переказу на картковий рахунок, на умовах строковості (30 днів), зворотності, платності, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (а.с.21-22).

Відповідно до п.1.2 Договору кредит надається строком на 30 днів та діє до повного виконання клієнтом своїх зобовязань за договором. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених п.1.6. та п.1.7 цього Договору.

Згідно з п. 1.3 Договору сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою:

- знижену процентну ставку у розмірі 0,54 % від суми позики за кожен день користування позикою у межах строку її надання, відповідно до п.1.2. договору;

- стандартну процентну ставку в розмірі - 1,80% у разі продовження строку користування позикою у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк і застосовується відповідно до пунктів 1.7, 3.4, 3.6.2 Договору.

Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С596799 від 21 листопада 2019 року, що підтверджується довідкою про ідентифікацію та відповідає ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.23) .

Перед підписанням договору позики від 21 листопада 2019 року відповідачка ознайомилася та підписала Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), який містить умови надання кредитних коштів (а.с.19- зворот, 20).

Згідно листа ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 18.07.2025(а.с.23- зворот) повідомило ТОВ «Авентус Україна» про те, що на підставі раніше укладеного договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-200417-1 від 20.04.2017 було успішно перераховано 21.11.2019 кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Авентус Україна» в сумі 10000,00 грн, призначення платежу - зарахування на картку НОМЕР_2 .

Як вбачається з інформації, наданої АТ КБ «Приват Банк» від 30.01.2026 вих.№20.1.0.0.0/7-260127/79170-БТ, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), банком було емітовано карту № НОМЕР_4 , на яку 21 листопада 2019 року було зараховано кошти на суму 10000,00 грн(а.с.61).

11 вересня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Кредит Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги ККАУ 11092020 та Додаток №1 до Договору відступлення, відповідно до умов яких ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Кредит Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №1528421 від 21 листопада 2019 року, укладеним із ОСОБА_1 (а.с.31-34, 35- зворот).

Згідно з копією витягу з реєстру боржників вбачається, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість за 234 дні прострочення позики за кредитним договором №1528421 від 21.11.2019 у розмірі 33 310,80 грн (а.с.35- зворот).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК Україн позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5.

Згідно з розрахунками ТОВ «Авентус Україна» про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору №1528421 від 21 листопада 2019 року, відповідачка продовжувала користуватися кредитними коштами після закінчення строку кредитування 30 днів, відповідно загальний строк кредитування за Договором продовжився спочатку із застосуванням зниженої процентної ставки, а після цього із застосуванням стандартної, як наслідок за відповідачкою станом на 10 вересня 2020 року рахується заборгованість у розмірі 33 310,80 грн, з яких: 9400,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 19627,20 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 4283,60 грн. - заборгованість за штрафом (а.с.24- зворот 30- зворот). Крім того, відповідачка здійснила часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1528421 від 21.11.2019 шляхом здійснення платежів, зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач виконав зобов`язання за кредитним договором, видав відповідачу кредит у сумі та на умовах, передбачених кредитними договорами, натомість відповідачка допустила порушення зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті процентів у встановлений у договорі строк.

Вказані обставини відповідачка не спростувала, доказів виконання зобов`язання за кредитним договором не надала, отже позовні вимоги у цій частині визнала.

За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідачки перед позивачем, її погашення відповідачкою, суд встановлює такий розмір заборгованості, виходячи з розрахунків позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідачки перед позивачем.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитними договорами обґрунтовані та підлягають до задоволення у загальному розмірі 33 310,80 грн, з яких: 9400,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 19627,20 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 4283,60 грн. - заборгованість за штрафом .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує таке.

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема, обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, укладеного ТОВ «Кредит-Капітал» з Адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с. 39 -зворот); детальний опис наданих послуг від 05.08.2025 до акту №748 за договором про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивченням документів 30 хвилин, ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год., погодження правової позиції клієнта у справі 30 хвилин, складання позовної заяви з урахуванням позиції клієнта - 3 год.30 хвилин (а.с.40 зворот); та копія Акту №748 від 05.08.2025 наданих послуг, відповідно до якого сума наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року складає 8000 грн (а.с.40).

Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та потребують значних затрат часу, зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача 4 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Отже, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 6 422,40 грн, з яких: 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору та 4 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Таким чином, із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредит-Капітал» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 33 310,80 грн, а також 6 422,40 грн судових витрат.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал», , адреса місцезнаходження: вул.Смаль-Стоцького, буд.1, 28 корпус, м.Львів, заборгованість за кредитним договором №1528421 від 21 листопада 2019 року у загальному розмірі 33 310,80 грн ( тридцять три тисячі триста десять грн, 80 к.), з них: 9400,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 19627,20 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 4283,60 грн - заборгованість за штрафом, а також 6 422,40 грн ( шість тисяч чотириста двадцять дві грн 40 к.) судових витрат.

В задоволенні решти частини позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду, який відраховується з дати складання повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 18 березня 2026 року.

Суддя В.О. Луцюк