Справа№0903/425/2012
Провадження № 6/938/8/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді Чекан Н.М.

з участю секретаря судового засідання Мартищук Х.Я.

представника заявника адвоката Атаманюка Р.І.

начальника Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мартищук Ганни Федорівни

розглянувши у відкритому в судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: начальник Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мартищук Ганна Федорівна про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Атаманюк Р.І., звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області зі заявою до заінтересованої особи: начальника Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мартищук Ганни Федорівни про скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, застосоване ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13.05.2014 року в справі №0903- 425/2012.

Заява мотивована тим, що ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13.05.2014 року в справі №0903/425/2012 за поданням в.о. начальника ВДВС Верховинського районного управління юстиції Пантелюка Р.М. тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України до моменту виконання ним перед стягувачем ОСОБА_2 зобов`язань у розмірі 137360 гривень згідно виконавчого листа Верховинського районного суду від 23.10.2012 року. Як вбачається із повідомлення начальника Верховинського ВДВС у Верховинському районі Івано-Франківської області від 03.03.2026 №25.1-24/2770 по всіх виконавчих провадженнях про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь стягувачів у зв`язку з фактичним повним виконанням рішень винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень на підставі ст.39 ч.1 п. 9 Закону України «Про виконавче провадження», припинено чинність всіх арештів. У ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед державою, фізичними та юридичними особами. Однак обмеження щодо ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, встановлені на підставі ухвали Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13.05.2014 року в справі №0903/425/2012 на даний час продовжують діяти, що стверджується рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.03.2026 року про відмову в перетинанні державного кордону України.

Ухвалою суду від 06.03.2026 року заяву прийнято до свого провадження.

Представник заявника адвокат Атаманюк Р.І. у судовому засіданні підтримав вимоги поданої ним в інтересах ОСОБА_1 заяви та просив скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України щодо ОСОБА_1 .

Начальник Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мартищук Ганна Федорівна у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви ОСОБА_1 вказавши, що виконавчі провадження щодо заявника закрито на підставі виконання рішення суду.

Заслухавши пояснення представника Ванджурака Ю.В., начальника Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У ст.377-1 ЦПК України, чинного станом на час постановлення ухвали Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13.05.2014 року в справі №0903/425/2012, передбачалося, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішуються судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженого з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно зі ч.ч. 5, 7 ст. 441 ЦПК України, чинного на момент розгляду даної справи, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13.05.2014 року у справі №0903/425/2012 задоволено подання в.о. начальника відділу ДВС Верховинського районного управління юстиції Пантелюка Р.М. та тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Віпче селища Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, паспорт НОМЕР_1 , виданий Верховинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 28.07.1998 року, ІПН НОМЕР_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним перед стягувачем ОСОБА_2 зобов`язань у розмірі 137360 гривень, згідно виконавчого листа Верховинського районного суду від 23.10.2012 року.

Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.03.2026 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у виїзді з України з причин тимчасового обмеження права виїзду з України на підставі ухвали Верховинського райсуду Івано-Франківської області від 13.05.2014 року у цивільній справі №0903/425/2012.

Верховинський відділ Державної виконавчої служби України у Верховинському районі Івано-Франківської області листом від 03.03.2026 року№25.1-24/2770 на виконання заяви ОСОБА_1 повідомив про те, що на виконанні відділу перебувало 16 виконавчих проваджень по виконавчих документах про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь стягувачів. 22.12.2025 року винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень згідно п.9.ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та припинено чинність всіх арештів. Виконавчих документів та заборгованості перед державою, фізичними та юридичними особами станом на 03.03.2026 року у ОСОБА_1 немає.

У ст. 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, а також випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-ХІІ (зі змінами).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, втручання у право фізичної особи боржника на свободу пересування, яке ґрунтується на ст. 441 ЦПК України та ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" може мати легітимну мету тільки у тому випадку, якщо судом буде встановлено факт ухилення такої особи від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

У справі "Гочев проти Болгарії" (№ 34383/03) Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, які обмежують свободу пересування таким чином. У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у п. 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише настільки, наскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою "Напияло проти Хорватії" (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82). Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою "Луордо проти Італії" (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою "Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини" (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою "Рінер проти Болгарії", § 121). Надалі, в пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин. Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою "Рінер проти Болгарії", § 124 і вказане вище рішення Європейського Суду "Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии", §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймі, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 року за справою "Сіссаніс проти Румунії", скарга № 23468/02, § 70).

Аналіз зазначеного вище свідчить про те, що, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Разом із цим, згідно чинного процесуального законодавства суд також наділений повноваженнями вирішити питання щодо скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника (частина 5 статі 441 ЦПК України).

При цьому слід зауважити, що стаття 441 ЦПК України не визначає умов (підстав), за наявності яких суд скасовує тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у разі зміни нею своєї поведінки по відношенню до виконання покладеного на неї рішенням суду обов`язку, зокрема внесення платежів на погашення заборгованості, добросовісне виконання обов`язків боржника, які визначені Законом України «Про виконавче провадження», а також прийняття необхідних заходів для виконання рішення суду.

Таким чином, скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу.

Предметом розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення виконання судового рішення у вигляді обмеження боржника у праві виїзду за межі України, як такої, а виключно наявність чи відсутність підстав для його скасування.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, на даний час виконавче провадження, в якому було внесено до суду відповідне подання про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, постановою державного виконавця закінчене у зв`язку із повною сплатою заборгованості за виконавчим листом, тому суд приходить до переконання, що подальше застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є необгрунтованим, таким що порушує право ОСОБА_1 на свободу пересування, а отже подана ним заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 261, 353, 441 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: начальник Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мартищук Ганна Федорівна про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Віпче селища Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Верховинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 28.07.1998 року, ІПН НОМЕР_2 , встановлене ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13.05.2014 року в справі №0903/425/2012 за поданням в.о. начальника відділу ДВС Верховинського районного управління юстиції Пантелюка Р.М.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Наталія ЧЕКАН