Провадження № 2/201/937/2026
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних збитків, 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

18.04.2024 на перехресті вул. Караваєва та вул. Морської Піхоти у м. Дніпрі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та Toyota Prius р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Toyota Prius р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» згідно із полісом № 215328468, який діяв на дату ДТП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2024 у справі № 205/6638/24.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль позивача ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 , чим завдані матеріальні збитки.

Позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 22.04.2024 та заявою про страхове відшкодування від 22.04.2024 (вх. № 0490-06-31/1169 від 22.04.2024), подавши усі визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» документами.

12.07.2024 ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок позивача у розмірі 97 215,64 грн, не узгодивши розмір із позивачем.

09.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою, до якої було долучено копію висновку експерта Дроздова Ю.В. № 2505/24 від 15.05.2024, складеного на замовлення позивача.

16.07.2024 представник ОСОБА_1 адвокат Негробов О.В. звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з адвокатським запитом про надання інформації та документів про здійснення виплати страхового відшкодування

Листом від 23.07.2024 № 09-02-17/8203 ПАТ «НАСК «Оранта» надало відповідь на запит та направило копії страхового акта № ОЦВ-24-04-7161/2, розрахунку страхового відшкодування, Звіту № 36842 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 15.05.2024, Висновку вартості придатних залишків № 36842/1 від 16.05.2024, протоколу (акту) огляду транспортного засобу від 26.04.2024.

Позивач вважає, що ПАТ «НАСК «Оранта» порушено встановлений Законом обов`язок належним чином направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, який передбачений п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відсутні докази того, що ОСОБА_4 є представником ПАТ «НАСК «Оранта», зокрема, працівником або експертом.

Також ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило розрахунок суми страхового відшкодування у спосіб, який передбачає досягнення згоди між Страховиком і потерпілим про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування на підставі звітів про оцінку майна. Однак відсутня письмова згода позивача на такий спосіб розрахунку суми страхового відшкодування, а її розмір також не був узгоджений між ПАТ «НАСК «Оранта» та потерпілою особою (позивачем).

Позивач вважає, що Звіт № 36842 та Висновок № 36842/1 складені з порушенням норм Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 з подальшими змінами та доповненнями, Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 12.09.2014 (далі Методика).

Як видно зі Звіту № 36842, замовником оцінки є ПАТ «НАСК «Оранта», яке звернулось до ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» з метою визначення вартості (розміру) збитку, завданого власнику КТЗ, внаслідок його пошкодження. ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» діяло на підставі договору доручення, укладеного із відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта».

У Висновку № 36842/1 зазначено, що замовником автотоварознавчого дослідження є ПАТ «НАСК «Оранта», яке звернулось до ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» із заявою від 16.05.2024. Жодного договору або заяви на проведення оцінки або автотоварознавчого дослідження ПАТ «НАСК «Оранта» не надано.

Позивач не укладав жодного договору на проведення оцінки або автотоварознавчого дослідження з ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» та не уповноважував на це будь яку іншу особу, у тому числі ПАТ «НАСК «Оранта». Тобто, наданий відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта» Звіт № 36842 та Висновок № 36842/1 складені без належної правової підстави.

Оцінювач ОСОБА_5 , який склав Звіт № 36842 та Висновок № 36842/1, не оглядав пошкоджений автомобіль позивача. Із наданої копії протоколу (акта) огляду транспортного засобу від 26.04.2024 вбачається, що його було складено ОСОБА_4 . Тобто, огляд пошкодженого транспортного засобу позивача і розрахунки робили різні особи, всупереч вимогам п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та п. 1.9 Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу.

Також оцінювач ОСОБА_5 при складанні Звіту № 36842 та Висновку № 36842/1 не застосовував Методику визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 12.09.2014.

У Звіті № 36842 та у Висновкові № 36842/1, всупереч вимогам статей 102 та 106 ЦПК України, а також абз. 14 п. 4.12 Розділу IV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, відомостей про попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за статтями 384 та 385 КК України зазначено не було.

На підставі викладеного позивач вважає, що ПАТ «НАСК «Оранта» здійснювало розрахунки і виплату страхового відшкодування з порушенням вимог чинного законодавства України.

ОСОБА_1 звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В. для встановлення розміру збитку заподіяного в результаті пошкодження його автомобіля.

Згідно із висновком експерта Дроздова Ю.В. № 2505/24 від 15.05.2024 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 складає 200646,61 грн.

Судовий експерт у висновку зазначив, що «вартість відновного ремонту КТЗ склала 300 710,97 грн, а ринкова вартість КТЗ складає 200 646,61 грн. Як видно з вищеперелічених значень вартість відновного ремонту більше ринкової вартості, тому матеріальний збиток, заподіяний власникові КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля: 200 646,61 грн, оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно».

Позивач продав автомобіль ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 у пошкодженому стані після ДТП за 25000,00 грн , на підтвердження чого надав акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 6575/24/1/008955 від 23.07.2024 р., договір комісії № 6575/24/1/008955 від 23.07.2024 р., договір купівлі-продажу транспортного засобу 6575/24/008955 від 24.07.2024 р.

Враховуючи викладене, розмір збитків, заподіяних позивачеві розраховується на підставі ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди і дорівнює 175646,61 грн.

У зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди позивачем понесені витрати на транспортування автомобіля в розмірі 3000,00 грн (акт виконаних робіт від 19.04.2024).

Оскільки розмір заподіяних позивачеві у ДТП збитків (175646,61 грн) перевищує ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну, згідно полісу ОСЦПВ № 215328468 (160000,00 грн) з вирахуванням встановленої полісом ОСЦПВ франшизи (2 500,00 грн), то ПАТ «НАСК «Оранта» мало здійснити позивачеві виплату страхового відшкодування в розмірі вищезгаданого ліміту з вирахуванням франшизи, а саме, 157500,00 грн.

ПАТ «НАСК «Оранта» виплачено 97 215,64 грн, тому сума недоплаченого страхового відшкодування, яка підлягає стягненню із ПАТ «НАСК «Оранта» складає 60284,36 грн.

Оскільки ПАТ «НАСК «Оранта» прострочило виконання грошового зобов`язання за полісом ОСЦПВ № 215328468 (здійснення виплати страхового відшкодування в повному обсязі з порушенням строку, передбаченого Законом), то страховик повинен відшкодувати йому за період з 23.07.2024 р. по 24.05.2025 р. включно на суму заборгованості 60 284,36 грн: пеню в розмірі 14 051,11 грн, інфляційні збитки в розмірі 7 225,18 грн, 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 1 514,00 грн.

На підставі викладеного просив:

стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» недоплачене страхове відшкодування та штрафні санкції в загальному розмірі 83074,65 грн;

стягнути з ОСОБА_2 витрати на транспортування автомобіля в розмірі 3000,00 грн.

Заяви учасників процесу по суті справи.

Відповідач позовні вимоги не визнав. 08.10.2025 представник позивача Бабіч Н.А. надала відзив, у якому вказала, що загальний збиток позивача не може перевищувати 116760,00 грн, оскільки він придбав автомобіль у 2023 році за ціною 3000 доларів США, що на час придбання складало 116760 грн (курс долара 38,92 грн ), тобто це і є вихідна вартість даного КТЗ.

Позивачем не надано доказів оскарження розміру відшкодування, яке визначено та виплачено ПАТ «НАСК «Оранта». У позивача не було підстав для замовлення незалежної експертизи, оскільки у відповідності до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком було вчинено всі необхідні дії для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, в якому відображені пошкодження автомобіля після ДТП.

Протокол (акт) огляду транспортного засобу, складений страховиком, не містить жодних зауважень позивача щодо правильності та повноти проведеного огляду й належної фіксації його результатів. Доказів, які б свідчили про те, що після проведення такого огляду позивач наполягав на проведенні оцінки чи експертизи пошкодженого майна незалежним оцінювачем (експертом), Позивачем не надано, а відтак порядок проведення оцінки завданої шкоди страховою компанією не порушений.

Позивач не звертався до ПАТ «НАСК «Оранта» щодо проведення додаткового огляду автомобіля у зв`язку з прихованими недоліками, а самостійно замовив звіт про оцінку вартості матеріального збитку в непередбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спосіб, який є спеціальним законом у порівнянні із статями 317, 318 ЦК України.

З огляду на те, що розмір страхового відшкодування встановлений страховиком належним чином і в установлені строки, відповідно до вимог Закону та Методики, відсутні підстави брати до уваги замовлене позивачем за власним бажанням та на власний розсуд дослідження вартості збитку.

Висновок експерта автотоварознавця № 2505/24 від 15.05.2024, складений судовим експертом Дроздовим Ю.В. не містить вартості залишків автомобілю, або металолому, тому є доказом, що не містить повну інформацію щодо предмета доказування. Той факт, що позивач продав свій автомобіль ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 у пошкодженому стані після ДТП за 25 000,00 грн не визначає дійсної вартості залишків. Вартість продажу це його особиста згода на запропоновану суму, угода між продавцем та покупцем.

Вимоги про стягнення штрафних санкцій не можуть бути задоволені через відсутність порушення Страховиком Закону та і з підстав, визначених п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

У задоволенні позову просила відмовити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву не скористався.

Інші заяви учасників процесу.

Представник позивача адвокат Негробов О.В. 10.11.2025 надав додаткові пояснення, у яких не погодився з доводами відповідача про необґрунтованість надання висновку експерта. ПАТ «НАСК «Оранта» проведено огляд транспортного засобу ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 з порушенням умов, встановлених ст. 34 Закону оцінювачем ОСОБА_4 , тобто особою яка не відповідає вимогам п. 34.2 та 34.4 ст. 34 Закону. Наданий ПАТ «НАСК «Оранта» договір № 0490-06-08/0490-112 про надання експертних послуг від 27.12.2024 не підлягає врахуванню під час розгляду цієї справи, оскільки його укладено ПАТ «НАСК «Оранта» та ТОВ «Аварком Консалтинг» в особі Ярмолюка В.В. 27.12.2024, натомість ОСОБА_4 здійснював огляд 26.04.2024, тобто за 8 місяців до підписання вищезгаданого договору.

Законом передбачене право потерпілої особи залучати експерта для визначення розміру шкоди, завданої внаслідок пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу та це право не залежить від того, з`явився у визначений строк до місцезнаходження пошкодженого майна представник страховика чи ні.

Позивач звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В., який станом як на дату проведення огляду автомобіля 26.04.2024, так і станом на день складання висновку № 2505/24 15.05.2024, мав кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу та повідомив ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про огляд свого пошкодженого транспортного засобу ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 відповідним листом-запрошенням.

Реалізуючи своє право, з метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, в т.ч. і суми страхового відшкодування, позивач звернувся до судового експерта автотоварознавця Дроздова Юрія Володимировича, який склав висновок експерта № 2505/24 від 15 травня 2024 року, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 складає 200 646,61 грн.

Зауважив, що ПАТ «НАСК «Оранта» не було зазначено, які вимоги законодавства було порушено експертом Дроздовим Ю.В. при проведенні ним автотоварознавчого дослідження (експертизи) та складанні висновку експерта № 2505/24 від 15.05.2024.

ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило розрахунок суми страхового відшкодування у спосіб, який передбачає досягнення згоди між страховиком і потерпілим про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. Однак відсутня відповідна письмова згода позивача на такий спосіб розрахунку суми страхового відшкодування, а її розмір також не був узгоджений між ПАТ «НАСК «Оранта» та позивачем.

Наголосив, що позивач як власник пошкодженого автомобіля не позбавлений можливості реалізувати залишки його транспортного засобу шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту: продаж позивачем автомобіля ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 здійснено відповідно до вимог чинного законодавства України. Тому оскільки позивач реалізував своє право та продав належний йому транспортний засіб ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 в пошкодженому стані за 25 000,00 грн, то цю грошову суму варто вважати вартістю автомобіля ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 після ДТП.

Звіт № 36842 та Висновок № 36842/1 складені без належної правової підстави всупереч вимогам ст. 10 та 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», жодного доручення на проведення оцінки позивач ПАТ «НАСК «Оранта» не надавав. Вони складені з порушенням п. 5.1, п. 7.1 та п. 8.5.1 Методики, оскільки оцінювач ОСОБА_5 , який проводив розрахунки, не оглядав пошкоджений транспортний засіб.

Доводи ПАТ «НАСК «Оранта» щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є неспроможними, оскільки вони стосуються виключно позичальників, які прострочили грошове зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем, ці положення регулюють правовідносини позичальників з банками, які не є подібними до спірних правовідносин. Правовідносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV.

Доводи ПАТ «НАСК «Оранта» щодо того, що загальний збиток не може перевищувати 116 760,00 грн, оскільки він придбав автомобіль ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 за 3 000 доларів США, суперечать законодавству та не можуть бути взяті до уваги.

Просив також відмовити ПАТ`НАСК «Оранта» у задоволенні клопотання про витребування у позивача документів.

Представник ПАТ «НАСК «Оранта» Бабіч Н.А. 17.11.2025 надала додаткові пояснення у справі, у яких вважала звіт оцінювача про розмір завданих збитків завданих власнику в разі пошкодження КТЗ належним засобом доказування. Загальний збиток позивача не може перевищувати 116760 грн. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи, який є доказом у справі, або змінено його властивості, не замінює сам доказ та не є підставою для звільнення від обов`язку доказування.

Інші заяви учасників процесу з процесуальних питань.

19.11.2025 позивачем подане клопотання про долучення доказів.

08.10.2025 відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта» подані клопотання про витребування доказів у позивача, про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

14.11.2025 відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта» подане клопотання про витребування доказів у Регіонального сервісного центру Головного Сервісного Центру МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях.

Рух справи.

Ухвалою судді від 22.09.2025 відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено у спрощеному провадженні без виклику сторін (а.с. 112 т. 1).

Ухвалою судді від 02.10.2025 клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Негробова О.В. про витребування доказів задоволено і витребувано у Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та Товариства з обмеженою відповідальністю «СЗУ Україна Консалтинг» в письмовому вигляді інформацію та належним чином засвідчені копії документів (а.с. 114 115 т. 1).

07.10.2025 ПАТ «НАСК «Оранта» на виконання ухвали суду від 02.10.2025 надало інформацію та документи (а.с. 117 - 151 т. 1).

Ухвалою судді від 09.10.2025 за клопотанням представника відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 167 т. 1).

Представник позивача адвокат Негробов О.В. у судове засідання надав заяву, у якій позовні вимоги підтримав, справу просив розглядати без його участі (а.с. 15 т. 2).

Представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що 18.04.2024 на перехресті вул. Караваєва та вул. Морської Піхоти у м. Дніпро відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та Toyota Prius р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль Позивача ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 , чим завдані матеріальні збитки.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2024 у справі № 205/6638/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 29 т. 1).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Toyota Prius р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» згідно із полісом № 215328468, який діяв на дату ДТП.

Позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 22.04.2024 та заявою про страхове відшкодування від 22.04.2024 (вх. № 0490-06-31/1169) (а.с. 31 - 33 т. 1).

12.07.2024 ПАТ «НАСК «Оранта» склало страховий акт та виплатило страхове відшкодування на рахунок позивача у розмірі 97215,64 грн (а.с. 62, 63, 59, 159-160 т. 1).

Доказів узгодження суми страхового відшкодування матеріал справи не містять.

На адвокатський запит 16.07.2024 представник позивача до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про підстави здійсненої виплати страхового відшкодування листом від 23.07.2024 № 09-02-17/8203 ПАТ «НАСК «Оранта» надано відповідь та копію страхового акта № ОЦВ-24-04-7161/2, розрахунку страхового відшкодування, Звіт № 36842 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 15.05.2024, Висновок вартості придатних залишків № 36842/1 від 16.05.2024, протокол (акту) огляду транспортного засобу від 26.04.2024 (а.с. 59 82 т. 1).

09.07.2024 позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою, до якої долучив копію висновку експерта Дроздова Ю.В. № 2505/24 від 15.05.2024, складеного за замовлення позивача (а.с. 33 55 т. 1).

Згідно висновку експерта Дроздова Ю.В. № 2505/24 від 15.05.2024 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 складає 200646,61 грн.

Згідно із висновком, вартість відновного ремонту КТЗ склала 300710,97 грн, ринкова вартість КТЗ склала 200 646,61 грн. Як видно з вищеперелічених значень вартість відновного ремонту більше ринкової вартості, тому матеріальний збиток, заподіяний власникові КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля: 200646,61 грн, оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно».

Позивач продав автомобіль ЗАЗ VIDA д.р.н. НОМЕР_1 у пошкодженому стані після ДТП за 25000,00 грн, на підтвердження чого надав акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 6575/24/1/008955 від 23.07.2024, договір комісії № 6575/24/1/008955 від 23.07.2024, договір купівлі-продажу транспортного засобу 6575/24/008955 від 24.07.2024.

Розмір збитків розрахований на підставі ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди і дорівнює 175646,61 грн.

Витрати на транспортування автомобіля становлять 3 000,00 грн, що підтверджено актом виконаних робіт від 19.04.2024 (а.с. 30 т. 1).

Розмір заподіяних позивачеві у ДТП збитків (175 646,61 грн) перевищує ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну (згідно полісу ОСЦПВ № 215328468 ліміт становить 160 000,00 грн), тому з вирахуванням встановленої полісом франшизи 2500,00 грн, за розрахунком позивача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» мало здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі цього ліміту з вирахуванням франшизи, а саме, 157500,00 грн.

Позивач надав розрахунок пені, інфляційних збитків, 3% річних за період з 23.07.2024 по 24.05.2025 на суму заборгованості 60 284,36 грн, я саме, пеня в розмірі 14051,11 грн, інфляційні збитки в розмірі 7225,18 грн, 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 1 514,00 грн (а.с. 25 т. 1).

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними правилами статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Щодо страхового відшкодування

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-ІV (далі Закон № 1961-ІV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Пунктом 33.3 ст. 33 Закону № 1961-IV передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно із п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону № 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Згідно конструкції п. 34.2. ст. 34 Закону на страховика покладено обов`язок одночасно дотриматись двох умов при огляді пошкодженого майна, а саме виконати огляд протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та огляд має бути здійснений працівником страхової компанії або експертом.

Наявними у справі доказами підтверджується, що позивач повідомив ПАТ «НАСК «Оранта» про настання дорожньо-транспортної пригоди 22.04.2024, тому ПАТ «НАСК «Оранта» керуючись п. 34.2 та п. 34.4 ст. 34 Закону № 1961-IV до 06.05.2024 включно, тобто протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, зобов`язане було направити свого уповноваженого представника (працівника або експерта) для огляду пошкодженого транспортного засобу ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 з метою визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Зі змісту наявних у справі доказів, а також заяв по суті справи, поданих ПАТ «НАСК «Оранта» вбачається, що огляд транспортного засобу ЗАЗ VIDA, р.н. НОМЕР_1 було здійснено 26.04.2024 оцінювачем ОСОБА_4

Отже, оскільки оцінювач не визначений спеціальним Законом № 1961-IV як суб`єкт, уповноважений визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, оскільки згідно п. 34.2 ст. 34 Закону такими повноваженнями наділені виключно працівник страховика або експерт.

Враховуючи це, суд доходить до висновку про доведеність того факту, що огляд пошкодженого автомобіля позивача здійснила не уповноважена на це особа, ПАТ «НАСК «Оранта» не надало доказів для підтвердження того, що оцінювач ОСОБА_4 є представником ПАТ «НАСК «ОРАНТА»: працівником або експертом.

Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбаченихст.41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Наведені вище положення законодавства визначають порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника (у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування) або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру фактично завданих збитків. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди.

При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування) має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст.ст. 29, 36 Закону № 1961-IV), а також розрахований з урахуванням фізичного зносу замінюваних при відновлювальному ремонті запчастин пошкодженого в ДТП авто. Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону №1961-IV).

Наведений правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, в постановах від 20.03.2019 по справі № 522/438/18, від 20.03.2019 по справі № 695/882/15-ц.

Під час розгляду справи № 760/6034/16-ц (постанова від 15.02.2023) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Всебічність та повнота, зокрема, передбачають з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 89 ЦПК України, щодо відсутності у будь-якого доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Крім того, Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення цього Закону поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні.

Згідно з ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у редакції, чинній на момент складання Звіту, оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Матеріали справи не містять доказів того, що страховик ПАТ «НАСК «Оранта» з дотриманням п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV здійснив виплату страхового відшкодування за попередньою згодою про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування.

Порядок розрахунку розміру шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлений законодавчо, регламентується Законом України« Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України. Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1 159) зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/839.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ визначені у Методиці яка застосовується, серед іншого, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ. визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ.

Згідно п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п. 1.3 вказаної Методики, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково- дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково- дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма об`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Відповідно до п. 5.5 Методики під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Згідно з п. 8.1, 8.5 вказаної Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження.

Відповідно до п. 5.1. Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Відповідно до п.п. 8.5.1. у зазначених у пункті 5.1 розділу V цієї Методики випадках орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), визначає обсяги ремонтних робіт з відновлення КТЗ або характер та обсяг його пошкоджень.

Встановлено, що огляд автомобіля ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 проведений оцінювачем ОСОБА_4 .

Позивач стверджує, що оцінювач ОСОБА_5 не оглядав автомобіль. У матеріалах справи наявний долучений протокол (акт) огляду транспортного засобу від 26.04.2024, згідно якого огляд було проведено ОСОБА_4 та складено цей протокол.

Однак, відповідного обґрунтування неможливості надання оцінювачу ОСОБА_5 об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження, суду не надано.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Одержаний з порушенням порядку, встановленого законом висновок експерта суд не може покласти в обґрунтування свого рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 по справі 752/16797/14-ц, сформувала правовий висновок про неналежність такого доказу, як звіт про оцінку майна, який склав оцінювач, особисто не оглянувши пошкоджений транспортний засіб.

Відтак, огляд пошкодженого транспортного засобу і розрахунки зроблені різними особами всупереч вимогам п. 5.1 Методики.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Відповідно до ст. 83 діючого ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з частиною 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Позивач реалізував своє право, передбачене п. 34.4 ст. 34 Закону і звернувся до судового експерта автотоварознавця Дроздова Ю.В. з метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, запросив на огляд пошкодженого автомобіля та надав йому копію висновку експерта Дроздова Ю.В., складений за його результатами.

Як видно із висновку експерта товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ експерта автотоварознавця Дроздова Ю.В. № 2505/24 від 15.05.2024, яким вартість матеріального збитку власника транспортного засобу визначена у 200 646,61 грн, у ньому вказано, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Якщо у висновку експерта відсутні відомості про попередження (обізнаність) його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України або за відмову від надання висновку за ст. 385 КК України, то такий висновок є недопустимим доказом.

Відповідна правова позиція Верховного Суду міститься у постанові від 04.11.2021 у справі № 904/684/18.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 36842 від 15.05.2024 не є належним доказом матеріальної шкоди, оскільки оцінювач ОСОБА_5 не оглядав пошкоджений транспортний засіб у порушення п. 1.3, 5.1, 5.5, 8.1, 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

ОСОБА_5 не є експертом, тому не мав права складати звіт № 36842 без особистого огляду автомобіля позивача.

Враховуючи вищевикладені обставини суд приходить до висновку, що належними доказами, а саме висновком експерта Дроздова Ю.В. № 2505/24 від 15.05.2024 підтверджується, що розмір вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 складає 200 646,61 грн.

Судовий експерт у висновку зазначив, що «вартість відновного ремонту КТЗ склала 300 710,97 грн, а ринкова вартість КТЗ складає 200 646,61 грн. Як видно з вищеперелічених значень вартість відновного ремонту більше ринкової вартості, тому матеріальний збиток, заподіяний власникові КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля: 200 646,61 грн, оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно».

Згідно з пунктом 30.2 Закону № 1961-IV, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, позивач має право на відшкодування йому різниці між вартістю транспортного засобу ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Однак суд зауважує, що в цьому випадку обов`язковому доведенню позивачем, як особою, яка звернулася до суду за захистом своїх прав, підлягають доведенню дві обставини, а саме: вартість транспортного засобу ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 до дорожньо-транспортної пригоди; вартість транспортного засобу ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 після дорожньо-транспортної пригоди.

Наведені обставини, повинні бути встановлені на підставі допустимих доказів.

Вартість транспортного засобу ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 до дорожньо-транспортної пригоди підтверджена висновком експерта № 2505/24 від 15.05.2024 та становить 200 646,61 грн.

Відповідно до п. 7.17 Методики, якщо вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого колісного транспортного засобу не розраховується. Відновлення такого колісного транспортного засобу за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації колісного транспортного засобу.

Тобто, якщо транспортний засіб є фізично знищеним (вартість відновлювального ремонту аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень) встановлюється вартість утилізації колісного транспортного засобу.

Але у вказаному вище висновку експерта № 2505/24 від 15.05.2024 вартість транспортного засобу ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 після дорожньо-транспортної пригоди не визначалась.

Суд наголошує, що для визначення розміру страхового відшкодування в порядку ст. 30 Закону № 1961-IV обов`язковим є встановлення не лише вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, а також і вартості транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, оскільки за відсутності відомостей про вартість пошкодженого транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди неможливо здійснити розрахунок належного позивачу до виплати страхового відшкодування, яка дорівнює різниці між згаданими двома вартісними показниками.

На підтвердження вартості транспортного засобу ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 після дорожньо-транспортної пригоди, позивач надав договір комісії № 6575/24/1/008955 від 23.07.2024, укладений між позивачем як комітентом та ПП «Автотрейдінг-Волинь» як комісіонером та акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 6575/24/1/008955 від 23.07.2024, а також договір купівлі-продажу транспортного засобу 6575/24/008955 від 24.07.2024, укладений між ПП «Автотрейдінг-Волинь» як продавцем та ОСОБА_6 як покупцем, відповідно до умов якого транспортний засіб ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 був проданий за 25 000,00 грн.

Однак зазначена у договорі купівлі-продажу транспортного засобу ціна такого транспортного засобу не може вважатись допустимим, достовірним та достатнім доказом на підтвердження вартості транспортного засобу ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 після дорожньо-транспортної пригоди, оскільки відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, а тому транспортний засіб міг бути проданий за будь-яку ціну, яка влаштовувала б продавця та покупця.

Ціна у договорі купівлі-продажу транспортного засобу жодним чином не свідчить про його дійсну вартість після дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин, суд не приймає до уваги договір купівлі-продажу транспортного засобу 6575/24/008955 від 24.07.2024 у в якості доказу на підтвердження вартості транспортного засобу ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 після дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з цим, в матеріалах справи наявний висновок вартості придатних залишків № 36842/1 від 16.05.2024, згідно якого вартість транспортного засобу у пошкодженому стані складає 40 507,41 грн. Тому, враховуючи відсутність в матеріалах справи відповідних доказів (висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи) поданих стороною позивача на підтвердження вартості транспортного засобу ЗАЗ VIDA, р.н. НОМЕР_1 після його пошкодження, суд вважає за можливе врахувати вартість вказану у зазначеному висновку.

Отже, різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, та відповідно матеріальна шкода, завдана позивачеві пошкодженням транспортного засобу ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 становить 160 139,20 грн (200 646,61 грн 40 507,41 грн = 160 139,20 грн).

Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону № 1961-IV, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Відтак, оскільки розмір збитків, заподіяних позивачеві в розмірі 160 139,20 грн, перевищує ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну, згідно полісу ОСЦПВ № 215328468, який становить 160 000,00 грн, то належний розмір суми страхового відшкодування, який підлягає сплаті позивачеві, з вирахуванням встановленої полісом ОСЦПВ франшизи у розмірі 2 500,00 грн, становить 157 500,00 грн.

Оскільки ПАТ «НАСК «Оранта» виплачене позивачеві страхове відшкодування в розмірі 97 215,64 грн, то решта суми недоплаченого страхового відшкодування підлягає стягненню з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь позивача і складає 60284,36 грн (157 500,00 грн 97 215,64 грн = 60 284,36 грн).

З урахуванням викладеного позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 60 284,36 грн підлягають задоволенню.

Щодо штрафних санкцій

Відповідно до наведених вище положень п. 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07.06.2017 №6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц (провадження №14-68цс18).

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17(провадження№12-14гс18) вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Крім того, у п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961-IV визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За вказаних обставин, позовні вимоги позивача про стягнення зі страхової компанії ПАТ «АСК «Оранта» інфляційних витрат і трьох відсотків річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також пені на підставі п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961-IV є законними та обґрунтованими.

Враховуючи вищезазначене, з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь позивача підлягають стягненню штрафні санкції 23.07.2024 по 24.05.2025 включно: пеня в розмірі 14 051,11 грн; інфляційні збитки в розмірі 7 225,18 грн; 3 % річних у порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 1 514,00 грн.

Щодо клопотань ПАТ «НАСК «Оранта» про витребування доказів

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» про витребування доказів вартості придбання позивачем транспортного засобу (договору купівлі-продажу транспортного засобу ЗАЗ VIDA, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , що був зареєстрований в Департаменті ТСЦ 1242 28.11.2023, довідку про вартість транспортного засобу), що, на думку відповідача, підвередить реальну вартість збитку, понесеного позивачем в результаті знищення автомобіля, суд виходить із того, що представник відповідача не зазначає, яке значення матимуть ці докази для правильного вирішення справи, відсутня інформація про те, що ПАТ НАСК «Оранта» відмовлено в отриманні інформації, також представником ПАТ «НАСК «Оранта» не зазначені причини неможливості самостійного отримання доказів. Суд вважає, що запитувані відповідачем документи не стосуються обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, а відповідач не обґрунтував належними доказами, яким саме чином договір купівлі-продажу авто може спростувати розмір заподіяної позивачеві шкоди, не посилався на норми чинного законодавства України для підтвердження своєї правової позиції. На підтвердження збитку позивачем наданий висновок експерта, складний на підставі статті 106 ЦПК України, який є належним і допустимим доказом вартості завданих збитків, який прийнятий судом до уваги. У свою чергу, ПАТ «НАСК «Оранта» не спростувало вказаний висновок і не заявляло клопотання про проведення експертизи.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» про

Щодо вимог до відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою та п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено транспортний засіб ЗАЗ VIDA р.н. НОМЕР_1 та позивачеві було завдано матеріальних збитків. Внаслідок настання ДТП позивач вимушений був понести витрати на транспортування автомобіля в розмірі 3 000,00 грн, на підтвердження цих обставин він надав копію акту виконаних робіт від 19.04.2024.

Понесені позивачем витрати на транспортування автомобіля в розумінні ст.ст. 11, 22 ЦК України є матеріальними збитками, тому суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 , вина якого встановлена постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2024 року (справа № 205/6638/24), як заподіювач шкоди, на підставі ст.ст. 1166, 1187 ЦЦК України має відшкодувати позивачеві збитки (витрати) на транспортування автомобіля в розмірі 3000,00 грн.

Розподіл судових витрат.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У ч. 6 ст. 139 ЦПК України вказано, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо судового збору.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову із відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 968,96 грн (з урахуванням подання позову в електронній формі - із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору): з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» 935,14 грн, з відповідача ОСОБА_2 33,82 грн.

Щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертизи.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 139, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, наявність в матеріалах справи висновку експерта Дроздова Ю.В., який має кваліфікацію судового експерта, приймаючи до уваги повне задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів витрати, пов`язані із проведенням експертизи та складання висновку експертом Дроздовим Ю.В. згідно квитанції від 22.04.2024 в розмірі 5800,00 грн, який покладений у підстави задоволення позовних вимог з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних збитків, 3% річних задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) грошову суму в розмірі 83074,65 грн, яка складається з недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 60 284,36 грн та штрафних санкцій за період з 23.07.2024 по 24.05.2025 включно: пені в розмірі 14 051,11 грн; інфляційних збитків в розмірі 7 225,18 грн; 3 % річних в розмірі 1 514,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальні збитки (витрати на транспортування автомобіля) в розмірі 3000,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 935,14 грн та витрати на проведення експертизи в розмірі 5800,00 грн, а всього 6735,14 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 33,82 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 19 березня 2026 року.

Суддя О.С. Наумова