Справа № 204/1972/26
Провадження № 2/204/2512/26
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

24 березня 2026 року суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Токар Н.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, -

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2026 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики.

На виконання вимог ч.8 ст.187 ЦПК України, 09 березня 2026 року судом був зроблений запит до Єдиного державного демографічного реєстру, та отримано відповіді №2431559, №2431594 із наявністю інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) сторін.

Ухвалою суду від 09 березня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Вказана ухвала була надіслана на зазначену у позові електронну пошту позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 та до Електронного кабінету позивача.

Документ доставлено до електронної скриньки 09.03.2026 року, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа.

Станом на 24.03.2026 року недоліки позовної заяви не було усунено.

Так, 23.03.2026 через систему «Електронний суд» позивачем була подана заява на усунення недоліків, згідно якої останнім було надано доказ сплати судового збору на суму 12 112,00 грн згідно платіжної інструкції 0.0..1 від 04.07.2025.

Залишаючи позовну заяву без руху, в ухвалі суду від 09 березня 2026 року, суд посилався на те, що в порушення частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви не додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, позивач, звертаючись до суду із позовною заявою, визначив ціну позову у розмірі 3 771 663,14 грн.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328 грн.

Тому, позивачу за подання позовної заяви майнового характеру згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір», потрібно було сплатити судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб виходячи із розрахунку: 3 328 грн х 5 (розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) = 16 640,00 грн х 0,8 (при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору) = 13 312,00 грн. сума судового збору, яка мала бути сплачена позивачем.

Проте, позивачем був наданий доказ сплати судового збору на суму 12 112,00 грн згідно платіжної інструкції 0.0..1 від 04.07.2025, що не відповідає підпункту 1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Чисельними рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 7 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч. 5-7 ст.185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики - вважати неподаною та повернути.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Токар