ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року

м. Київ

справа № 450/927/23

провадження № 61-1599св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача -Комар Михайло Володимирович,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - Бойко Назар Романович ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Бойко Назар Романович, на постанову Львівського апеляційного суду

у складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Мікуш Ю. Р., Шандри М. М., від 22 грудня 2025 року, і ухвалив таку постанову.

Зміст заявлених позовних вимог

1. У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до

ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26 грудня 2015 року.

У шлюбі в них народився син ОСОБА_4 , 2016 року народження. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08 серпня 2022 року у справі № 465/1878/22 шлюб між ними був розірваний.

3. За час перебування у шлюбі ними було придбано: легковий автомобіль «Renault Trafic», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , середня ринкова вартість якого становить 12 300 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 489 540 грн (при курсі долара

39,8 грн) та легковий автомобіль «Porshe Cayenne», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , середня ринкова вартість якого становить 50 200 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 1 922 660 грн (при курсі долара 38,30 грн) які були зареєстровані на відповідача.

4. Оскільки вказані автомобілі були придбані у період шлюбу, за спільні кошти, вони належать їм як подружжю на праві спільної сумісної власності.

5. Під час розгляду справи в суді їй стало відомо, що відповідач без її згоди

04 листопада 2021 року відчужив легковий автомобіль «Porshe Cayenne» за 999 000 грн, що не відповідає ринковій вартості автомобіля такого класу.

6. Позивачка вважала, що вона має право на стягнення грошової компенсації за належну їй частку у розмірі половини вартості автомобілів.

7. Таким чином грошова компенсація вартості 1/2 частки автомобіля «Renault Trafic» становить 244 770 грн (489 540 : 2 = 244 770 грн), а грошова компенсація вартості 1/2 частки автомобіля «Porshe Cayenne» становить 961 330 грн

(1922660 : 2 = 961330 грн).

8. З урахуванням зазначеного, уточнивши позовні вимоги, позивачка просила суд: стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 , що є об?єктом спільної сумісної власності подружжя, у розмірі 244 770 грн; стягнути з ОСОБА_2 на її користь 1/2 вартості продажу автомобіля «Porshe Cayenne», реєстраційний номер, НОМЕР_7 , номер шасі НОМЕР_8 , що був об?єктом спільної сумісної власності подружжя, у розмірі 961 330 грн, та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

9. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області

від 20 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

10. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки «Renault Trafic», реєстраційний номерНОМЕР_9 , номер шасі НОМЕР_2 , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у розмірі 203 981,03 грн.

11. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

12. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

13. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ринкова вартість придбаного під час шлюбу автомобіля «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_10 на момент огляду 06 березня 2024 року становила 407 962,06 грн, тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація вартості 1/2 частки автомобіля у розмірі 203 981,03 грн.

14. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошової компенсації 1/2 частки автомобіля марки «Porshe Cayenne», суд першої інстанції дійшов висновку, що вищезазначений автомобіль був проданий відповідачем ОСОБА_2 04 листопада 2021 року, у період перебування у шлюбі з позивачкою, а виручені від продажу автомобіля кошти були спрямовані на потреби сім`ї.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

15. Постановою Львівського апеляційного суду від 22 грудня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - Комара М. В. задоволено частково.

16. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області

від 20 вересня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

17. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , що був об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у розмірі 203 981,03 грн.

18. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки «Porshe Cayenne», реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , що був об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у розмірі 810 470,00 грн.

19. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

20. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що перебуваючи у шлюбі, сторони набули у спільну сумісну власність подружжя спірні автомобілі. Компенсація вартості 1/2 частки автомобіля «Renault Trafic» складає

203 981,03 грн, і саме ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

21. Апеляційний суд встановив, що кошти, які ОСОБА_2 отримав від продажу легкового автомобіля «Porshe Cayenne», використані ним у власних інтересах. У разі, якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. Компенсація вартості 1/2 частки автомобіля «Porshe Cayenne», відчуженого за ціною, нижчою за ринкову, та без згоди дружини, складає 810 470 грн (1 620 940 : 2 = 810 470), тому саме ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи касаційної скарги

22. 07 лютого 2026 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Бойко Н. Р., через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду

від 22 грудня 2025 року і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У касаційній скарзі заявник зазначає, що постанова оскаржується лише в частині стягнення на користь позивачки 810 470,00 грн.

23. Підставами касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі

№ 717/2052/16-ц, від 31 січня 2020 року у справі № 370/999/16-ц, від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17, у постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17, від 31 липня 2019 року у справі

№ 753/11963/15-ц, від 14 грудня 2022 року у справі № 521/574/22, від 24 липня 2024 року у справі № 646/857/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі доказів, які не були предметом дослідження у суді першої інстанції (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

24. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що прийняття та дослідження Львівським апеляційним судом нових доказів (висновку експерта № 98, складеного 10 вересня 2024 року судовим експертом ТОВ «Фірма «Експертиза», та показань свідка), проти прийняття яких відповідач під час апеляційного розгляду заперечував, не відповідає принципам цивільного судочинства, зокрема, змагальності, диспозитивності, рівності всіх учасників судового процесу, правової визначеності. Позивачкою під час розгляду судом першої інстанції справи заявлялось клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи виключно щодо одного транспортного засобу «Renault Trafic». Позивачем не долучався відповідний висновок про вартість транспортного засобу марки «Porshe Cayenne» та не заявлялось клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи вказаного транспортного засобу.

25. Згідно з доводами касаційної скарги, показання сторони у справі (позивачки) не може бути покладено в основу відповідного судового рішення (постанови), а мають досліджуватись виключно у взаємозв`язку з іншими доказами, з урахуванням того, що позивачка має явну заінтересованість у результаті вирішення справи. Висновки апеляційного суду вважає необґрунтованими.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

26. Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження у справі № 450/927/23 та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

27. У поданому відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - Комар М. В. посилається на те, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що автомобіль «Porshe Cayenne» перебував у власності подружжя, оскільки набутий під час шлюбу, а тому позивачка має право на компенсацію 1/2 вартості вказаного транспортного засобу, оскільки відповідач відчужив його, а виручені кошти використав у власних інтересах, а не інтересах сім`ї, якої на той час вже фактично не існувало, шлюбні відносини були припинені. Касаційну скаргу відповідача вважає необґрунтованою та такою, що подана з метою відтермінувати фактичне виконання рішення суду (про що також свідчить клопотання про зупинення виконання рішення), оскільки доводи відповідача жодним чином не спростовують висновки суду апеляційної інстанції про порушення прав позивачки.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

28. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 2015 року по 08 серпня 2022 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_11 , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 26 грудня 2015 року.

29. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08 серпня 2022 року у справі № 465/1878/22 позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено запис № 3775. Після розірвання шлюбу позивачці повернуто дошлюбне прізвище - ОСОБА_8 .

30. Допитана у суді апеляційної інстанції в якості свідка ОСОБА_5 надала пояснення, що з червня 2021 року вона припинила вести спільне господарство з відповідачем через подружню зраду останнього. ОСОБА_2 сам пішов з сім`ї та з її квартири.

31. Після того ОСОБА_2 інколи міг зайти до її квартири, але не залишався там надовго. Вона ще розраховувала на відновлення стосунків, оскільки хотіла зберегти сім`ю.

32. У грудні 2021 року вона довідалася від свого сина ОСОБА_4 , що ОСОБА_2 купив новий автомобіль «Tesla», і пропонував повозити їх.

33. Вона не знала, що ОСОБА_2 04 листопада 2021 року продав їхній автомобіль «Porshe Cayenne», і згоди на відчуження цього автомобіля вона не давала.

34. Свідок зауважила, що жодних коштів від продажу цього автомобіля вона не отримувала. Зазначала, що відповідач проживає за кордоном, не повертається в Україну через військовий стан, однак аліменти сплачує своєчасно.

35. Відповідно до відповіді Територіального сервісного центру МВС № 4641 № 31/13-4641 від 29 вересня 2022 року, станом на 29 вересня 2022 року ОСОБА_2 рахується власником транспортного засобу «Renault Trafic» реєстраційний номер НОМЕР_1 . У вказаній відповіді також зазначено, що ОСОБА_2 відчужено на користь третіх осіб автомобіль «Porshe Cayenne» реєстраційний номер НОМЕР_12 та автомобіль «Tesla Model Y».

36. Згідно наданої відповідачем копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_13 , автомобіль марки «Renault», модель «Trafic», тип спеціалізовний вантажний - спеціалізований фургон малотонажний - В, реєстраційний номер НОМЕР_9 , номер шасі НОМЕР_2 , дата реєстрації 14 березня 2019 року належить ОСОБА_2 .

37. Згідно з відповіддю на адвокатський запит № 31/13-482/Аз за підписом начальника РСЦ ГСЦ МВС Едуарда Савіка від 21 квітня 2023 року, за громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14 березня 2019 року зареєстровано транспортний засіб «Renault Trafic», 2014 року випуску, НОМЕР_17, відповідно до даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, інформація про здійснення чи укладення договорів купівлі-продажу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 2021 року та станом на день виконання запиту - відсутня.

38. Відповідно до копії договору купівлі-продажу № 4641-2021-2896122

від 04 листопада 2021 року ОСОБА_9 передав у власність ОСОБА_10 транспортний засіб марки «Porshe» серії «Cayenne», 2015 року випуску, чорного кольору, VIN: НОМЕР_14 , номерний знак: НОМЕР_3 , за домовленістю сторін ціна транспортного засобу склала 999 000 грн. Вказаний автомобіль перебував у власності відповідача, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_15 , зареєстрованим за відповідачем 02 січня 2020 року.

39. Згідно з висновком експерта № 31 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 12 березня 2024 року ринкова вартість автомобіля «Renault Trafic 11 2,0 6dr 6MT», ідентифікаційний номер НОМЕР_16 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , на момент огляду

06 березня 2024 року становить 407 962,06 грн.

40. В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_5 адвокат Комар М. В. надав висновок експерта № 98, складений 10 вересня 2024 року судовим експертом Галамай Б. І., згідно з яким середня ринкова вартість автомобіля «Porshe Cayenne», реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 1 620 940 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

41. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга до задоволення не підлягає.

42. Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

43. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

44. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

45. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

46. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

47. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

48. Такі ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

49. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована, й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільності набутого майна щодо певного об`єкта в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її заперечує.

50. Згідно з частинами першою - третьою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

51. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

52. За положеннями частин першої, другої, четвертої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

53. Відповідно до частин першої-третьої статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

54. Вищевказані норми визначають правила розпорядження подружжям майном, що є об`єктом права їх спільної сумісної власності. Таке розпорядження здійснюється шляхом укладення дружиною та/або чоловіком різноманітних правочинів з іншими особами. Якщо правочин щодо спільного майна укладає один з подружжя, то воля другого з подружжя, його згода на укладення правочину має бути з`ясована окремо.

55. Отже, рівність прав кожного з подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними), та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України.

56. У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч статті 65 СК України інший з подружжя має право на компенсацію вартості його частки.

57. У випадку, коли під час розгляду вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один з них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

58. За змістом наведених норм факт використання спільних коштів не в інтересах сім`ї повинен бути доведеним відповідними доказами.

59. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 761/32404/14, від 27 січня 2021 року у справі № 501/754/17.

60. Судами встановлено, що перебуваючи у шлюбі, сторони набули у спільну сумісну власність подружжя: автомобіль марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_5 , та автомобіль марки «Porshe Cayenne», реєстраційний номер НОМЕР_7 .

61. У касаційній скарзі заявник зазначає, що постанова апеляційного суду оскаржується лише в частині стягнення на користь позивачки 810 470,00 грн в рахунок компенсації 1/2 вартості спірного автомобіля марки «Porshe Cayenne», а тому в силу частини першої статті 400 ЦПК України в іншій частині не є предметом касаційного перегляду.

62. На підставі договору купівлі-продажу № 4641-2021-2896122

від 04 листопада 2021 року ОСОБА_9 продав ОСОБА_10 транспортний засіб марки «Porshe» серії «Cayenne», реєстраційний номер НОМЕР_3 , за 999 000 грн.

63. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08 серпня 2022 року у справі № 465/1878/22 розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

64. Позивачка стверджувала, що вона не знала, що ОСОБА_2 04 листопада 2021 року продав належний їм на праві спільної сумісної власності автомобіль «Porshe Cayenne», і згоди на відчуження цього автомобіля вона не надавала. Жодних коштів від продажу цього автомобіля не отримувала.

65. У постанові від 28 серпня 2024 року у справі № 753/2234/21 (провадження № 61-17140св23) Верховний Суд дійшов висновку про те, що факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна, в інтересах сім`ї повинен доводити той з подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

66. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

67. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

68. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

69. Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

70. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованих висновків про те, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 1/2 вартості набутого у шлюбі автомобіля марки «Porshe Cayenne» реєстраційний номер НОМЕР_7 , який було відчужено відповідачем без згоди позивачки.

71. Апеляційний суд встановив, що кошти, які отримав ОСОБА_2 від продажу автомобіля «Porshe Cayenne», використані ним у власних інтересах. Відповідачем за два місяці після відчуження спірного автомобіля «Porshe Cayenne» було придбано автомобіль «Tesla Model Y», який був зареєстрований на батька відповідача ОСОБА_11 і відчужений останнім 20 липня 2022 року за

1 850 000 грн (незадовго до розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 ).

72. Відповідачем не було доведено, що кошти, які були отримані від відчуження автомобіля «Porshe Cayenne», було використано в інтересах сім`ї.

73. Під час вирішення цього спору судами встановлено, що позивачка та відповідач, як подружжя припинило вести спільне господарство, разом проживати ще у червні 2021 року.

74. Апеляційний суд критично оцінив пояснення представника ОСОБА_2 про те, що відповідач залишив половину коштів від продажу зазначеного автомобіля у квартирі позивачки (на поличці) після 11 листопада 2021 року, оскільки жодними доказами вказані обставини не підтверджуються.

75. Визначаючи вартість спірного автомобіля «Porshe Cayenne», апеляційний суд взято до уваги поданий на стадії апеляційного розгляду висновок експерта

№ 98, складений 10 вересня 2024 року судовим експертом Галамай Б. І., згідно з яким середня ринкова вартість автомобіля «Porshe Cayenne», реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 1 620 940 грн.

76. Враховуючи положення частини другої-третьої статті 367 ЦПК України, апеляційним судом прийнято вказаний висновок експерта на стадії апеляційного розгляду справи, оскільки у суді першої інстанції представник позивачки не зміг подати цей висновок, оскільки на момент постановлення судом першої інстанції рішення (станом на 20 вересня 2024 року) цей висновок ще оформлювався у письмовому виді, а був отриманий вже після 20 вересня 2024 року.

77. Окрім зазначеного, апеляційним судом враховано середню ринкову вартість автомобіля спірного автомобіля «Porshe Cayenne» (50 200 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 1 922 660 грн), однак, оцінивши докази, суд апеляційної інстанції визначив вартість компенсації вартості спірного автомобіля, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, виходячи з визначеної експертом вартості спірного автомобіля.

78. Відповідач не довів, що ринкова вартість автомобіля «Porshe Cayenne» є значно меншою, ніж визначена експертом, доказів іншої реальної вартості автомобіля ним надано не було.

79. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

80. Колегія суддів, надаючи оцінку оскарженому судовому рішенню на предмет його законності у межах доводів касаційної скарги, погоджується з висновками суду апеляційної інстанції. За встановлених у цій справі обставин апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції, правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

81. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

82. Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення. Оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня

2022 року в справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21)).

83. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін по суті спору та їх відображення в оскарженій постанові апеляційного суду, питання вмотивованості висновку суду апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині щодо часткового задоволення позовних вимог.

84. Висновки суду апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання у касаційній скарзі.

85. Верховний Суд неодноразово зауважував, що зважаючи на різноманітність правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, ураховуючи фактичні обставини, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі

№ 201/16373/16-ц, від 08 серпня 2023 року у справі № 910/8115/19 (910/13492/21)).

86. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

87. З урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення апеляційного суду.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Бойко Назар Романович, залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного суду від 22 грудня 2025 рокув оскарженій частині залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович