Справа № 392/310/26
Провадження № 2/392/966/26
УХВАЛА

18 лютого 2026 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Бадердінової А.В., секретар судових засідань Покуц І.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 804 540 грн, з них: забезпечення виконання зобов`язання за попереднім договором від 04 серпня 2023 року в розмірі 73140 грн., 731 400 грн штраф.

Одночасно з поданням позовної заяви, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій останній просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 та розміщені на банківському рахунку IBAN НОМЕР_1 (картковий рахунок НОМЕР_2 ), відкритому у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (), та на банківському рахунку IBAN: НОМЕР_3 , відкритому у ПАТ «МТБ БАНК» (), у межах суми 804 540, 00 грн з граничним строком їх дії протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням у справі законної сили (ч.7 ст.158 ЦПК України)

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що предметом позову є матеріально-правова вимога Позивача до Відповідача про стягнення коштів, тобто позивач звернувся до суду з позовною вимогою майнового характеру. У разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів божник матиме безумовну можливість розрахуватися із Позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника. За відсутності у власності ОСОБА_2 іншого нерухомого чи рухомого майна, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому, заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами (ціна позову 804 540 грн) та за своїм змістом не є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог. Крім того, зазначив, що позивач позбавлений можливості надати до суду Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо ОСОБА_2 . З посиланням на практику Верховного Суду та приписи ЦПК України просив заяву про забезпечення позову задовольнити.

Суд у відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України розглянув заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

У відповідності до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України , суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Тобто, суд на цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А у пункті 4 даної постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

Разом з тим у пункті 23 постанови від 03 березня 2023 року у справі№ 905/448/22 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18, за змістом п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Разом з тим, відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Як вбачається зі змісту поданої до суду заяви про забезпечення позову, заявник ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать відповідачу ОСОБА_2 та розміщені на банківському рахунку IBAN НОМЕР_1 (картковий рахунок НОМЕР_2 ), відкритому у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (), та на банківському рахунку IBAN: НОМЕР_3 , відкритому у ПАТ «МТБ БАНК» (), у межах суми 804 540, 00 грн.

При цьому, на існування вказаних рахунків належних саме відповідачу ОСОБА_2 додає копію попереднього договору від 04.08.2023 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :02:002:1193, в якому в п.11 на підтвердження зобов`язання щодо укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки і на забезпечення виконання цього зобов`язання ОСОБА_1 сплачується ОСОБА_2 сума забезпечення виконання цього зобов`язання на картковий рахунок ОСОБА_2 - IBAN НОМЕР_1 (картковий рахунок НОМЕР_2 ), відкритому у АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Крім того, додає копію квитанції до платіжної інструкції від 24 грудня 2025 року , про здійснення платіжної операції платником ОСОБА_3 на рахунок IBAN: НОМЕР_3 , отримувач: ОСОБА_2 , призначення платежу: поповнення карткового рахунку за земельну ділянку кадастровий номер №3523 183 600:02:002:1193, надавач платіжних послуг отримувача ПАТ «МТБ Банк».

Разом з тим, на переконання суду, із вказаних копій документів не можливо достеменно встановити, що станом на момент розгляду даної заяви про забезпечення позову вказані рахунки є відкритими на ім`я Відповідача, оскільки рахунок у Приватбанку зазначений на момент укладання попереднього договору, тобто 04.08.2023 року, а в копії квитанції до платіжної інструкції від 24.12.2025 року вказані прізвище та ініціали отримувача: ОСОБА_2 .

Інших письмових доказів, з яких можливо встановити наявність відкритих на ім`я відповідача ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , рахунків у банківських установах, заявником не надано.

Крім того, відповідно до правових висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі №756/8815/20, норма ст.68 Закону України «При виконавче провадження визначає кошти, що складають заробітну плату як особливий обєкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або обєктів для стягнення, видами боргових зобовязань (періодичні платежі) та сумою стягнення. Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Отже, враховуючи законодавчі обмеження щодо накладення арешту на грошові кошти, які є заробітною платою боржника, та відсутність у поданій до суду заяві про забезпечення позову конкретизації (визначення правової природи) грошових коштів, які знаходяться на рахунках відповідача в банківських установах та на які позивач прохає накласти арешт, суд приходить до висновку про недостатність обґрунтування позивачем наявності фактичних обставин, підтверджених відповідними доказами, з якими повязується можливість застосування даного виду забезпечення позову.

Крім того, не знайшли свого підтвердження матеріалами заяви ствердження заявника про відсутність майна у відповідача ОСОБА_2 , та це може в подальшому зробити неможливим чи утруднити викоання рішення суду, у разі задоволення позову, оскільки заявником до заяви про забезпечення позову не надано доказів наявності/відсутності у відповідача ОСОБА_2 будь якого нерухомого майна.

При цьому суд наголошує, що сама по собі ціна позову не може бути самостійною і достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення вимог позивача.

Обставини, які наводяться позивачем в обґрунтування необхідності забезпечення позову, підлягають доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності відповідних фактичних обставин.

При цьому стандарт доказування не можна зводити до абсолютного припущення, коли саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання до суду доказів, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Учасник справи, який стверджує про певну обставину і має доказ істинності свого твердження, діючи добросовісно, має надати суду такий доказ.

Відповідно до правового висновку, викладеного в п.24 постанови Верховного Суду у справі №640/31850/20 від 28 липня 2022 року, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, зваживши доводи, викладені в ній та дослідивши додані до неї додатки, за встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не містить достатньо обґрунтованого припущення, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову, може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення заявленого позову, крім того вимоги заяви не відповідають вимогам розумності, обґрунтованості, збалансованості інтересів сторін.

Відтак, підстави для забезпечення позову відсутні, та заявнику слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, роз`яснивши, що він не позбавляється права звернутись із заявою про забезпечення позову в будь-який час протягом розгляду справи в суді.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 260, 353,354 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви заявника (позивача) ОСОБА_1 , відповідач: ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Роз`яснити заявнику (позивачу) його право звернутись із заявою про забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Альона Володимирівна Бадердінова