Номер провадження: 22-ц/813/3361/26
Справа № 500/2395/18
Головуючий у першій інстанції Смокіна Г.І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

19.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Ягунова Д.В.,

адвокатів: Златі Д.С., Арнаут А.Г., Кобака Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ягунова Дмитра Вікторовича про відвід суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Селянського (фермерського) господарства «Чебана Петра Григорійовича», Селянського (фермерського) господарства «Ніколенко Ігор Степанович», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_7 , Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства), про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційними скаргами ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ягунов Дмитро Вікторович, на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 травня 2025 року,

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_8 , а також Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Злагода» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Селянського (фермерського) господарства (далі - СФГ) «Чебана Петра Григорійовича», СФГ «Ніколенко Ігор Степанович», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_7 , Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства), про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2025 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду від 26.05.2025 року, ТОВ «Злагода», ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , в інтересах яких діє адвокат Ягунов Д.В., подали апеляційні скарги.

Ухвалами Одеського апеляційного суду від 01.07.2025 року та від 11.07.2025 року по апеляційним скаргам ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , в інтересах яких діє адвокат Ягунов Д.В., були відкриті апеляційні провадження (т.70, а.с. 119, 162), а по апеляційній скарзі ТОВ «Злагода» ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.10.2025 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження, та апеляційна скарга ТОВ «Злагода» була повернута апелянту (т.71, а.с.72).

Разом з тим, 19.03.2026 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Ягунова Д.В. надійшла заява про відвід колегії суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

Заява була обґрунтована тим, що у матеріалах справи зосереджений масив преюдиційних судових актів, що набрали законної сили та беззаперечно встановлюють факт підроблення документів на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 »». Незважаючи на це, характер ведення провадження викликає в заявника обґрунтований сумнів у тому, чи готовий суд надати цим обставинам належну правову оцінку, яка є обов`язковою в силу закону.

Розглянувши заяву про відвід, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

В контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) суд, який розглядає справу, має бути «безстороннім».

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості, зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо.

Водночас, як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому, суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це, навіть прояви неупередженості мають значення.

Тобто, коли сторони стверджують те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше: йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге: слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення ЄСПЛ у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

ЄСПЛ далі нагадує, що «безсторонність», в сенсі п. 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, «Булут проти Австрії» (Bulut v. Avstria), рішення ЕСПЛ від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та «Томан проти Швейцарії» (Thomann v. Switzerland), рішення ЄСПЛ від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів (п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02).

Таким чином, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення ЄСПЛ у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення ЄСПЛ «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

Тобто, у кожній конкретній справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення ЄСПЛ у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 28 рішення ЄСПЛ від 15.07.2010 року по справі «Газета «Україна-центр» проти України (заява №16695/04).

З огляду на вищевикладене, об`єктивний критерій вимагає щоб особа, яка подала заяву про відвід судді, довела на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, тобто відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Заявляючи відвід, заявник повинен навести об`єктивні причини дійсних обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Заява адвоката Ягунова Д.В., який діє в інтересах апелянта ОСОБА_1 , від 19.03.2026 року про відвід колегії суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. не свідчать про упередженість або необ`єктивність суддів.

Крім того, відповідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Посилання в заяві про відвід суддів на те, що у матеріалах цивільної справи зосереджений масив преюдиційних судових актів, що набрали законної сили та беззаперечно встановлюють факт підроблення документів на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та незважаючи на це, характер ведення провадження викликає в заявника обґрунтований сумнів у тому, чи готовий суд надати цим обставинам належну правову оцінку, яка є обов`язковою в силу закону, - не може бути підставою для відводу, в сенсі ст. 36 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи, що заявник не надав доказів на підтвердження доводів заяви, які б свідчили про наявність об`єктивних, дійсних обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів, не знайшли свого підтвердження за матеріалами справи, та зводяться до припущень і є безпідставними, заява представника ОСОБА_1 - адвоката Ягунова Д.В. про відвід суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. задоволенню не підлягає як необґрунтована.

При цьому колегія суддів зазначає, що за змістом абз. 2 ч.3 ст. 40 ЦПК України, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи те, що дана заява про відвід суддів надійшла до Одеського апеляційного суду 18.03.2025 року, тобто за один робочий день до судового засідання, колегія суддів вважає за необхідне розглянути її в судовому засіданні, без передачі справи на розгляд іншому судді, з урахуванням думки осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст.ст. 33, 35, 36, 39-40, 381, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Ягунова Дмитра Вікторовича про відвід суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23.03.2026 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький