Справа № 283/3310/25
Провадження №2/283/390/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2026 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., розглянувши відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Технолоджі» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

24.12.2025 представник позивача - адвокат Реус Д.С., звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 16759,2 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та судові витрати. 09.02.2026 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою представник просив стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 26216,75 грн та судові витрати. В обґрунтування вимог зазначив, що з 27.10.2016 по 22.09.2025 позивач працював на посаді водія навантажувача ТОВ «Форест Технолоджі». 22.09.2025 позивача було звільнено із займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. В порушенням вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України з ним не було проведено остаточний розрахунок. Відповідно до довідки № 87 від 03.12.2025 розмір нарахованої, проте не виплаченої заробітної плати позивача за вересень 2025 року становить 21756,20 грн, що з вирахуванням податків і зборів складає 16759,2 грн. 30.12.2025 відповідач погасив перед позивачем заборгованість по заробітній платі у повному обсязі.

Середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 369,25 грн/день. Затримка розрахунку при звільнення складає 71 день (з 23.09.2025 по 30.12.2025). Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 26216,75 грн.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 26.12.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 10 годину 30 хвилин 20.02.2026.

13.01.2026 від представника відповідача надійшли відзив на позов та клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

09.02.2026 від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог.

20.02.2026 представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його та позивача участі.

Позиція відповідача

Представник відповідача звернувся до суду із відзивом, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив у зв`язку з повною виплатою заробітної плати позивачу, яку підтвердив реєстрами про перерахування, у зв`язку з чим просив закрити провадження в цій частині спору.

Відносно стягнення середнього заробітку заперечив, вказуючи на події, які трапились 29 березня 2022 року, а саме 4 авіаударами з літака по с. Українка Малинської ОТГ Коростенського району було знищено виробничі приміщення, обладнання, продукція та інші матеріально-технічні цінності. Вимога позивача про стягнення середнього заробітку складає більше, як 100% від розміру заборгованості, яка існувала на момент звільнення, але фактично була сплачена до відкриття провадження у справі та розгляду по суті. Таким чином, вимога є значною для забезпечення справедливого балансу інтересів сторін трудових правовідносин та впливає на подальше економічне становище відповідача, а тому просив відмовити у задоволенні позову у цій частині.

Встановлені судом обставини

Відповідно до запису в трудовій книжці ОСОБА_1 з 27.10.2016 по 22.09.2025 працював на посаді водія навантажувача ТОВ «Форест Технолоджі»; 22.09.2025 позивача на підставі ст. 38 КЗпП України було звільнено із займаної посади (а.с.10).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків та індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб ПФУ, заробітна плата позивача за липень 2025 року становила 9905,32 грн, за серпень 2025 року 12988 грн (а.с. 16, 17).

Заробітну плату позивачу виплачено в повному обсязі 30.12.2025, що підтверджується реєстрами про перерахування.

З витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000120 від 29.03.2022 встановлено, що 29.03.2022 близько 08 години збройні сили російської федерації, застосовуючи засоби ведення війни, які заборонені міжнародним правом, порушуючи закони та звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, згода яких надана Верховною Радою України, здійснили 4 авіаудари з літка по с. Українка Малинської ТГ Коростенського району Житомирської області, в результаті чого знищено будівлю палетного цеху деревообробного підприємства ТОВ «Форес технолоджі» по вул. Лугова, 2а у с. Українка.

Експертним звітом №28/02-23-1к надано оціночну вартість відновлення роботи на постраждалому підприємстві (будівель, устаткувань, інші витрати) вартість, яких складає в загальному розмірі 14083,379 тис. грн.

Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом.

Між сторонами виник спір щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Зазначеному праву людини в рівній мірі кореспондується обов`язок роботодавця своєчасно та належним чином оплачувати працю.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі недотримання власником або уповноваженим ним органом положень статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про розмір виплат підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст.117 КЗпП України).

Згідно правового висновку, який викладено у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами Кодексу Законів України про працю, Закону України «Про оплату праці», а позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем до 22.09.2025, виконував свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримав всі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, останнім днем перебування позивача на посаді водія навантажувача є 22.09.2025, однак виплата всіх сум при звільненні здійснена була ТОВ «Форест Технолоджі» лише після звернення позивача до суду 30.12.2025, що свідчить про порушення вимог ст.116 КЗпП України.

З огляду на вказані положення закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не було вжито всіх можливих заходів для створення умов належного та своєчасного проведення розрахунку з працівником при звільненні.

Суд зазначає, що відсутність у роботодавця коштів не виключає його обов`язку здійснювати виплату заробітної плати. Отже, такі обставини не можуть бути підставою для скасування нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для виконання своєчасного обов`язку в частині виплати належних сум працівнику. Відповідач має довести не тільки існування форс-мажорних обставин, а також їх прямий вплив на можливість виконання покладеного на таку сторону зобов`язання, оскільки виплата заробітної плати це обов`язок роботодавця. Відповідачем таких доказів до суду не надано.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-648цс15.

Суд, перевіривши розрахунок середнього заробітку, обчисленого представником позивача, зауважує, що представником не було дотримано вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, оскільки до розрахунку було взято не кількість робочих днів за два останні місяці роботи перед місяцем звільнення, а кількість календарних днів. Так, само представником позивача помилково було визначено кількість днів затримки.

Таким чином, суд вважає за необхідне самостійно провести розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Середньоденний заробіток позивача на день звільнення становить: (9905,32 грн (з/п за липень) + 12988 грн (з/п за серпень))/44 роб. дні у липні та серпні 2025 року = 520,3 грн.

Позивач був звільнений з посади 22.09.2025, а повний розрахунок по виплаті сум, які належали працівникові при звільненні було проведено 30.12.2025. Таким чином, час затримки виплати розрахунку позивачу становить 70 робочих днів - з 23.09.2025 по 29.12.2025, оскільки день звільнення та день фактично розрахунку не враховуються.

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 36421 грн (520,3 грн х 70 днів), в той же час представник позивача визначив розмір середнього заробітку у розмірі 26216,75 грн.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-323цс19) розтлумачила зміст статті 117 КЗпП України та сформулювала висновок, що відшкодування, передбачене цією нормою права, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаційний характер, а її заходи спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого.

Отже, виплата середнього заробітку за статтею 117 КЗпП України за своєю суттю є не штрафом чи каральною санкцією, а спеціальним видом компенсації очікуваних майнових втрат працівника. Саме така компенсаційна природа дозволяє застосувати загальні принципи права, зокрема принцип пропорційності, та обґрунтовує можливість судового контролю за співмірністю розміру компенсації. Законодавчі положення, внесені Законом № 2352-IX, не змінили правової природи цього заходу відповідальності з компенсаційного на каральний.

ВП ВС у постанові від 08.10.2025 у справі № 489/6074/23 сформулювала висновок, що обмеження періоду нарахування відшкодування за затримку розрахунку при звільненні шістьма місяцями, запроваджене до статті 117 КЗпП України Законом № 2352-IX, установлює максимальну межу відповідальності роботодавця. Ця законодавча межа не нівелює фундаментальних принципів розумності, справедливості та пропорційності, а також не змінює компенсаційного характеру відповідної виплати.

Розглядаючи спори про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні після 19 липня 2022 року, необхідно брати до уваги співмірність заявленої до стягнення суми відшкодування з огляду на конкретні обставини справи. При здійсненні такої оцінки необхідно керуватися критеріями, встановленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (зокрема, враховувати розмір простроченої заборгованості, її співвідношення із середнім заробітком, поведінку сторін тощо) для забезпечення справедливого балансу інтересів сторін трудових правовідносин. Розмір відшкодування суд може зменшити незалежно від ступеня задоволення позовних вимог про стягнення належних звільненому працівникові сум. Однак загальний період нарахування компенсації не може перевищувати шести місяців.

Суд, враховуючи критерії: розумності, справедливості та пропорційності, поведінку сторін, строки порушення відповідачем права позивача на оплату праці, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 16000 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Такий розмір компенсації очікуваних майнових втрат працівника буде відповідати принципу пропорційності та співмірності і забезпечуватиме справедливий баланс інтересів сторін трудових правовідносин.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Представник позивача просив стягнути з відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі, з урахуванням вимог заяви про зменшення позовних вимог від 09.02.2026, 8000 грн, що підтвердив копіями договору про надання правової допомоги від 23.12.2025, ордеру №1176258, оригіналом акту про надання послуг №3 від 05.02.2026.

Позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні судом задоволена частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 739, 2 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4882,4 грн, а всього 5621,6 грн судових витрат.

Керуючись ст.ст. 3, 76,83, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Технолоджі» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Технолоджі» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 16000 (шістнадцять тисяч) гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, із подальшим утриманням з цієї суми податків і зборів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест Технолоджі» (), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати у розмірі 5621 (п`ять тисяч шістсот двадцять одна) гривня 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення (складення).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст складено 20.02.2026.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Форест Технолоджі», , юридична адреса: Житомирська область, Коростенський район, село Українка, вул. Лугова, 2-А.

Суддя В. М. Хомич