Справа № 309/2931/16-ц
Провадження № 2/309/1181/20
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Кемінь В.Д.,

за участю секретаря судових засідань Плиска А.В.,

представника позивача Пацкан І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №MKRWGA00000155 від 22.11.2007 року в розмірі 867450,06 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 22.11.2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №MKRWGA00000155, згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 22418,81 доларів США на термін до 21.11.2017 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку із чим станом на 16.08.2016 року відповідач має заборгованість 93225,07 доларів США, з яких:

- 19586,09 дол.США заборгованість за кредитом;

- 11639,91 дол.США заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 3320,00 дол.США заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 58679,07 дол.США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь частину суми заборгованості за кредитом в розмірі 34546,00 дол.США, яка складається з:

- 19586,09 дол.США заборгованість за кредитом;

- 11639,91 дол.США заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 3320,00 дол.США заборгованість по комісії за користування кредитом.

Представник відповідача адвокат Лукачко І.Й. 03.03.2017 року надав суду заперечення на позов, згідно якого зазначив, що позов відповідач не визнає в повному обсязі. Зазначив, що дана справа вже була розглянута Рахівським районним судом 04.03.2015 року (справа №305/2090/14-ц).

За вказаним рішенням Рахівського районного суду в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № MKRWGA00000155 від 22.11. 2007 року в сумі 65683,98 доларів США, що за курсом 12,82, відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.09. 2014 року, еквівалентно 842068,63 гривень, яка складається з залишку заборгованості за кредитом в розмірі 19506,96 доларів США; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 9804,75 доларів США; 2400 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 30825,89 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором; штрафи, згідно умов Кредитного договору - 19,05 доларів США - штраф (фіксована частина) та 3126,88 доларів США - штраф (процента складова):

- звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок літери А, загальною площею 196,57 кв.м., житловою площею 66,36 кв.м., який розташований за адресою: м. Рахів, Закарпатської області шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" з укладенням від імені свого договору купівлі-продажу, будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки.

На підставі наведеного просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, керуючись ч.2 ст.205 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подання позову до суду).

28.03.2017 року від представника позивача до суду надійшло пояснення, згідно якого із запереченнями відповідача не погодився та зазначив, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач 22.11.2007 року уклали договір іпотеки №MKRWGA00000155, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно: будинок загальною площею 196,57 кв.м, житловою площею 66,36 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Через неналежне виконання боржником зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 04.03.2015 року рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області частково задоволені позовні вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, вказане рішення суду не виконане, його наявність не звільняє позивача від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору, який не припинив свою дію, нараховані після винесення попереднього судового рішення, а тому позивач звернувся до суду із даним позовом. Також представник позивача ствердив, що відповідачем не надано доказів, що предметом розгляду в Рахівському районному суді був тотожній позов до того, який є предметом розгляду в даній справі, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою судді Хустського районного суду Закарпатської області Савицького С.А. від 20.09.2016 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 12.01.2017 року клопотання представника відповідача адвоката Лукачко І.Й. від 12.01.2017 року про витребування доказів задоволено, витребувано від ПАТ КБ «Приватбанк» розгорнутий розрахунок заборгованості із зазначенням останнього платежу внесеного позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором №MKRWGA00000155 від 22.11.2007 року, чергового платежу за кредитним договором, витребувати детальний розрахунок пені за даним кредитним договором із зазначенням суми, на яку нарахована пеня та за який період.

21.02.2017 року від ПАТ КБ «Приватбанк» надійшов лист, згідно якого зазначено, що надати більш детальний розрахунок заборгованості, ніж долучений до позовної заяви технічно неможливо, надано виписку по рахунку ОСОБА_1 за період з 22.11.2007 по 09.02.2017 р.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 09.03.2023 року клопотання представника відповідача від 09.03.2023 року про витребування доказів задоволено, витребувано від Рахівського районного суду Закарпатської області копію рішення суду по справі №305/2090/14-ц від 04.03.2015 року.

22.09.2023 року Рахівським районним судом Закарпатської області надано суду копію рішення по справі №305/2090/14-ц від 04.03.2015 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Хустського районного суду Закарпатської області від 29.04.2025 року визначено головуючого суддю у справі ОСОБА_4 . Підставою проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи стало розпорядження від 28.04.2025 року №16, звільнення судді ОСОБА_5 з посади судді Хустського районного суду Закарпатської області.

Ухвалою судді Кемінь В.Д. від 05.05.2025 року прийнято до свого провадження дану цивільну справу та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Кемінь В.Д. від 04.02.2026 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 18.02.2026 року представник позивача подав заяву в якій просив провести судове засідання без проведення аудіофіксації, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити.

В судове засідання відповідач та його представник не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заяв та клопотань не подали.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За заявою представника позивача, у зв`язку із відсутністю інших учасників справи суд вважає, що справу можливо вирішити у без фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України.

Суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

22.11.2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк», в особі керівника Рахівського відділення 03 Закарпатського РУ ЗАТ КБ «ПрриватБанк» Чонка Е.Е. та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №MKRWGA00000155 від 22.11.2007 року, за умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 22418,81 доларів США в готівковій формі на строк з 22.11.2007 по 22.11.2017 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з визначенням винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати та 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 , за кредитним договором, 22.11.2007 року, між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , було укладено договір іпотеки №MKRWGA00000155, згідно якого, відповідачі передали в іпотеку житловий будинок літери А, загальною площею 196,57 кв. м, житловою площею 66,36 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Предмет іпотеки належить відповідачам, як іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності. Предмет іпотеки оцінено сторонами на суму 144300 гривень.

Вказані обставині встановлені матеріалами справи, рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 04.03.2015 року, яке набрало законної сили 01.07.2016 р., та яке має преюдиційне значення у цій справі, оскільки їх істину вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судових актів, які вступили у законну силу.

У відповідності до положень частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі №917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

На момент звернення позивача в суд, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув, рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 04.03.2015 року по справі №305/2090/14-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки не виконано, а тому заборгованість відповідача за кредитним договором №MKRWGA00000155 від 22.11.2007 року станом на 16.08.2016 року складає у розмірі 93225,07 доларів США, з яких:

- 19586,09 дол.США заборгованість за кредитом;

- 11639,91 дол.США заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 3320,00 дол.США заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 58679,07 дол.США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь частину суми заборгованості за кредитом в розмірі 34546,00 дол.США, що за курсом НБУ 25.11 станом на 16.08.2016 р. складає 867450,06 грн., яка складається з:

- 19586,09 дол.США заборгованість за кредитом;

- 11639,91 дол.США заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 3320,00 дол.США заборгованість по комісії за користування кредитом.

Правильність надано позивачем розрахунку ніким не оспорюється, а тому суд бере його до уваги.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 9, 37, 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України № 5 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст. ст. 3 і 4 ЦПК України).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору вимог закону.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання як такого, що вважається виконаним згідно зі ст. 599 ЦК України.

Забезпечувальне зобов`язання має похідний характер, а не альтернативний основному.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст. 16 ЦК України).

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

Дослідивши наявні у справі докази, суд доходить висновку про доведеність вимог позивача. Отже, оскільки відповідачем кредитний договір не оспорено, допущено прострочення виконання грошового зобов`язання в строки передбачені умовами кредитного договору, доказів погашення заборгованості за укладеним кредитним договором в повному обсязі відповідачем суду не надано, суд вважає, що позивач має право на стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Тобто пред`явлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Суд критично оцінює та відхиляє твердження представника відповідача та його вимогу про залишення позову без задоволення з причин вирішення даної справи іншим судом, оскільки доказів наявності вирішеної справи у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав надано не було.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору при подачі позову до суду в розмірі 13011,75 грн., понесення яких підтверджується платіжним доручення №ВО908В148В від 18.08.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст.13,76,81,141,263-265,268 ЦПК України, ст. ст.526,527,530,611,634,1049,1050,1054 ЦК України, ст.ст. 7, 33, 35 Закону України «Про іпотеку», суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д) заборгованість за кредитним договором №MKRWGA00000155 від 22.11.2007 року у розмірі 34546,00 доларів США, що за курсом 25.11 НБУ від 16.08.2016 року складає 867450 (вісімсот шістдесят сім тисяч чотириста п`ятдесят) гривень 06 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д) понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 13011,75 грн.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Кемінь В. Д.