справа № 753/4301/26
провадження № 2-о/753/255/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дарницький відділ державаної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Київського міжрегіонального управліення Міністерства юстиції України, про встановлення встановлення факту батьківства, у порядку розгляду заяви окремого провадження, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду із заявою від 02 березня 2026 року, яка передана судді 20.03.2026 року, про встановлення факту батьківства, у порядку розгляду заяв окремого провадження, що має юридичне значення, за правилом п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, з метою спадкування, набуття права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , зі зміною відомостей про її народження щодо батька з ОСОБА_3 на ОСОБА_2

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року N 1-рп/99 у справі N 1-7/99 у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення також в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 7).

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі N 753/7478/18 (провадження N 61-21042св21).

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі N 753/7478/18 (провадження N 61-21042св21).

Суд, встановивши, що спірний актовий запис, згідно з яким батьком записано ОСОБА_1, здійснено 09 грудня 2003 року, обґрунтовано застосував до спірних правовідносин положення КпШС України, чинні на час їх виникнення.

Такий висновок суду апеляційної інстанції є правильним та узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 17 вересня 2018 року у справі N 757/36468/16-ц (провадження N 61-33595св18), від 19 грудня 2018 року у справі N 336/2362/16-ц (провадження N 61-19794св18), від 20 жовтня 2021 року у справі N 473/1343/18 (провадження N 61-9344св21), від 22 червня 2022 року у справі N 334/1998/18 (провадження N 61-21366св21).

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. У розділі VII Прикінцеві положення СК України законодавець не передбачив правил, аналогічних положенням абзацу 2 пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Якщо актовий запис про народження дитини вчинений до 01 січня 2004 року, то при його оспоренні застосовуються відповідні положення КпШС (постанова Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 161/10712/21 (провадження № 61-1153свп23)).

У постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року в справі № 6-20цс15 зроблено висновок, що "оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини".

Законодавство про шлюб та сім`ю передбачало презумпцію про те, що батьком дитини жінки, яка перебуває у шлюбі, є не хтось інший, а її чоловік, та допускало оспорювання запису як батька дитини для виправлення можливих помилок.

Статтею 55 Кодексу про шлюб та сім`ю визначені правила запису батьків, які не перебувають у шлюбі між собою.

Так, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька (ч.1 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю).

При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також принеможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батькадитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу (ч.2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю).

Положенням ст.56 Кодексу про шлюб та сім`ю визначені привила оспорювання батьківства (материнства), перелік осіб, які наділені правом оспорити проведений запис.

Так, відповідно до частини другої статті 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Особа, записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень, або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис (частина перша статті 56 КпШС України).

Суд, відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є верховенство права (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону із дотриманням засад і правил судочинства.

Зважаючи на зміст заяви, визначену заявницею мету встановлення факту - спадкування, набуття права на спадщину за законом, положення КпШС України, правила розгляду спору (позову) про визнання батьківства, чинні на час їх виникнення, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження по даній справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 4 ст. 315 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суддя -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дарницький відділ державаної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Київського міжрегіонального управліення Міністерства юстиції України, про встановлення встановлення факту батьківства, у порядку розгляду заяви окремого провадження, що має юридичне значення, - відмовити.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Копію ухвали невідкладно надіслати заявнику разом із заявою та усіма доданими до неї документами.

Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з тими самими вимогами.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Київського апеляційного суду.

СУДДЯ: