У х в а л а

Іменем України

18 березня 2026 року

м. Київ

Справа № 497/2071/23

Провадження № 61-14513ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою начальника Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Івашинського Вячеслава Івановича (далі - начальник Болградського ВДВС)

на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 9 жовтня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 1 жовтня 2025 року

за скаргою виконувача обов`язків керівника Болградської окружної прокуратури Цоєва Дмитра Костянтиновича (далі - скаржник) на дії начальника Болградського ВДВС

у справі за позовом скаржника в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до ОСОБА_1 (далі - боржник) про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави та

в с т а н о в и в:

1. 2 серпня 2024 року скаржник звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати неправомірними дії начальника Болградського ВДВС у частині повідомлення про повернення виконавчого листа від 9 травня 2024 року стягувачу без прийняття до виконання, скасувати це повідомлення та зобов`язати Болградський ВДВС вирішити питання щодо такого прийняття стосовно стягнення з боржника на користь Одеської обласної прокуратури 2 684,00 грн судового збору.

2. 9 жовтня 2024 року Болградський районний суд Одеської області постановив ухвалу, згідно з якою задовольнив скаргу. Мотивував так: дії з повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання є передчасними; державний виконавець, який не має повноважень до відкриття виконавчого провадження вчиняти виконавчі дії, пов`язані з розшуком майна боржника, не перевіривши наявність у боржника на території України нерухомого майна, відкритих рахунків тощо, за наявності реєстраційного номера облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) вказав на те, що боржник не є громадянином України та не проживає на території України.

3. 1 жовтня 2025 року Одеський апеляційний суд ухвалив постанову (повний текст склав 13 жовтня 2025 року), згідно з якою залишив без змін ухвалу суду першої інстанції. Мотивував так:

(1) виконавчі дії державний виконавець вчиняє за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Стягувачу належить право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції;

(2) прийняття державним чи приватним виконавцем виконавчих документів до виконання відбувається за територіальним принципом: державний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться на території, на яку поширюються його функції, а приватний виконавець, відомості щодо якого є у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, - виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, на території якого цей виконавець здійснює діяльність. Місце виконання виконавчого документа визначається за критеріями, зазначеними у частині 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII): (а) місце проживання, перебування боржника-фізичної особи або місцезнаходження боржника-юридичної особи; (б) місцезнаходження майна боржника;

(3) державний виконавець має право прийняти до виконання подані йому виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання, якщо місце проживання, перебування боржника-фізичної особи або місцезнаходження боржника-юридичної особи чи місцезнаходження майна боржника розташоване у межах території, на яку поширюється компетенція відповідного органу державної виконавчої служби;

(4) виконавець вчиняє виконавчі дії й ухвалює рішення саме під час виконавчого провадження, тобто після прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття такого провадження. Він має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків боржника і/або їхній стан, рух коштів та операції за цими рахунками, або про наявність у боржника певного майна. Перевірка майнового стану боржника (стану рахунків у банках, розшук боржника та/або його майна) здійснюється у вже відкритому виконавчому провадженні;

(5) правильним є висновок суду першої інстанції про те, що дії державного виконавця суперечать вимогам Закону № 1404-VIII, бо у справі немає відомостей про те, що цей виконавець з`ясовував інформацію щодо обсягу та наявності майна боржника, яке зареєстроване в Україні. Суд вирішив питання про припинення права власності на земельну ділянку за боржником, але державний виконавець не перевірив наявність іншого майна боржника, що вказує на передчасність висновків про повернення виконавчого листа.

4. 9 листопада 2025 року начальник Болградського ВДВС подав до Верховного Суду касаційну скаргу. Просив скасувати зазначені судові рішення. Мотивував так:

(1) у рішенні щодо суті спору від 15 лютого 2025 року та у постанові апеляційного суду від 1 жовтня 2025 року суди встановили, що боржник є громадянином Республіки Молдови, під час розгляду справи перебував на території цієї держави та повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи через офіційний вебсайт апеляційного суду;

(2) неможливо застосувати припис частини першої статті 77 Закону № 1404-VIII, тому в державного виконавця не було підстав для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження;

5. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою скаржника немає.

5.1. Під час виконання рішень стосовно іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб, які відповідно проживають (перебувають) чи зареєстровані на території України або мають на території України власне майно, яким володіють самостійно або разом з іншими особами, застосовуються положення цього Закону (частина перша статті 77 Закону № 1404-VIII).

5.2. За змістом частини першої статті 77 Закону № 1404-VIII умовами для застосування його положень під час виконання рішень, зокрема, стосовно іноземців є: проживання (перебування) на території України; реєстрація на території України; наявність у особи на території України власного майна, яким вона володіє самостійно або разом з іншими особами (див. mutatismutandis постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 травня 2020 року у справі № 805/3109/18-а).

5.3. Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (пункт 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII).

5.4. За змістом пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII у сукупності з іншими положеннями цього Закону надання триденного строку для вирішення питання щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання спрямоване саме на необхідність перевірки органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, зокрема, відповідності зареєстрованого місця проживання фізичної особи-боржника його адресі, вказаній у виконавчому документі, та належності такого зареєстрованого місця проживання виконавчому округу, на який поширюються повноваження виконавця (див. mutatis mutandisпостанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у справі № 420/12149/23 (пункт 120), від 12 травня 2022 року у справах № 540/1802/21 і № 640/5013/21, від 23 червня 2022 року у справі № 140/15804/20, від 23 листопада 2021 року у справі № 420/3931/20, від 13 жовтня 2021 року у справах № 560/204/21 і № 160/1802/21, Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 380/9335/20 (пункт 68)).

5.5. Нез`ясування адреси проживання боржника може мати наслідком порушення прав боржника, що полягає у штучному створенні перешкод для вчинення боржником дій, зазначених у статті 19 Закону № 1404-VIII (ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій тощо). Відсутність прямої вказівки в Законі № 1404-VIII на обов`язок виконавця перевіряти місце проживання боржника не повинна слугувати інструментом ймовірних порушень прав боржника з боку виконавця-суб`єкта владних повноважень. Лише зазначення місця проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якої охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою (див. mutatismutandis постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справах № 540/1802/21 і № 640/5013/21, від 23 червня 2022 року у справі № 140/15804/20, від 13 жовтня 2021 року у справах № 560/204/21 і № 160/1802/21).

5.6. Суди попередніх інстанцій встановили такі обставини:

- на підставі рішення від 15 лютого 2024 року, яке набрало законної сили 18 березня 2024 року, Болградський районний суд Одеської області видав виконавчий лист про стягнення з боржника 2 684,00 грн судового збору;

- боржник є громадянином Республіки Молдови, перебував на її території під час розгляду справи в суді, але має в Україні РНОКПП;

- прокурор подав виконавчий лист до Болградського ВДВС для примусового виконання;

- начальник Болградського ВДВС 22 липня 2024 року склав повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII, оскільки боржник не є громадянином України та не проживає на її території.

5.7. За змістом як рішення Болградського районного суду Одеської області від 15 лютого 2024 року, так і оскаржених судових рішень суди не встановили, що боржник не має в Україні зареєстрованого місця проживання чи перебування та не має на території України жодного майна. Суди встановили, що боржник, який є іноземцем, на час розгляду справи перебував у Республіці Молдові. За наявності у нього РНОКПП в Україні таке перебування не означає відсутність у боржника в нашій державі зареєстрованого місця проживання чи перебування, як і не означає відсутність у нього на території України майна. Зокрема, припинення права власності боржника за рішенням суду на одну земельну ділянку в Україні не підтверджує відсутність у нього в нашій державі будь-якого іншого майна (нерухомості, коштів на банківських рахунках тощо).

5.8. Державний виконавець повернув стягувачеві виконавчий документ без прийняття до виконання, не перевірив наявність у боржника в Україні зареєстрованого місця проживання чи перебування, а також наявності на території України майна. Те, що суди встановили, що на час розгляду справи боржник перебував за межами України, не означає його відсутність в Україні після пред`явлення виконавчого листа до виконання. Тому державний виконавець не може стверджувати про те, що частина перша статті 77 Закону № 1404-VIII у ситуації боржника незастосовна. Відсутність прямої вказівки в Законі № 1404-VIII на обов`язок виконавця перевіряти місце проживання боржника не повинна слугувати засобом незастосування частини першої статті 77 Закону № 1404-VIII лише на підставі встановлення судами іноземного громадянства боржника за одночасного встановлення наявності у нього РНОКПП в Україні. Нез`ясування державним виконавцем обставин, необхідних для застосування частини першої статті 77 Закону № 1404-VIII, може мати наслідком порушення прав як боржника, так і стягувача.

5.9. У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

5.10. Встановивши, що начальник Болградського ВДВС не перевірив наявність у боржника-іноземця, який має РНОКПП в Україні, зареєстрованого в нашій державі місця проживання чи перебування, а також майна (нерухомості, коштів на банківських рахунках тощо), а обмежився вказівкою на іноземне громадянство боржника та його перебування за кордоном на час розгляду справи у суді, суди попередніх інстанцій правильно виснували про задоволення скарги стягувача. Таке застосування процесуальних норм є вочевидь правильним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення, зокрема, пункту 10 частини четвертої статті 4, частини першої статті 77 Закону № 1404-VIII. Тому касаційну скаргу слід визнати необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 261, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадженняза касаційною скаргою начальника Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Івашинського Вячеслава Івановича на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 9 жовтня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 1 жовтня 2025 року за скаргою виконувача обов`язків керівника Болградської окружної прокуратури Цоєва Дмитра Костянтиновича на дії начальника Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Івашинського Вячеслава Івановича у справі за позовом виконувача обов`язків керівника Болградської окружної прокуратури Цоєва Дмитра Костянтиновича в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко