Справа № 165/463/26
Провадження № 2-з/165/1/26
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Нововолинську заяву Приватного підприємства «Фірма Сомгіз» про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду

встановив:

16 лютого 2026 року представник ПП «Фірма Сомгіз» Бойко В.В. звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , що знаходяться на будь яких рахунках ОСОБА_1 , відкритих у банківських установах, які будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову в межах заявленої до стягнення суми позовних вимог в розмірі 72600,30 грн., накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , у межах заявленої до стягнення суми позовних вимог в розмірі 72600,30 грн.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що 24 листопада 2025 року на офіційному веб-сайті оператора електронного майданчика ПП «Фірма «СОМГІЗ» було опубліковано оголошення про проведення земельних торгів у формі електронного аукціону з продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,0400 га, кадастровий номер: :04:014:0128, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Організатором цих земельних торгів у формі електронного аукціону був Виконавчий комітет Нововолинської міської ради. Із використанням електронного майданчика, у вказаних земельних торгах взяв участь громадянин ОСОБА_1 . У строк та в порядку передбаченому законом ОСОБА_1 подав до оператора електронного майданчика заяву про участь в земельних торгах та усі необхідні документи, включно квитанцію про сплату гарантійного внеску у розмірі 72362,40 грн. та був зареєстрований учасником земельних торгів, про що був повідомлений оператором у встановленому законом порядку. 05 січня 2026 року у електронній торговій системі Prozorro відбувалися земельні торги у формі електронного аукціону з продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,0400 га. Стартова ціна лоту визначена 241208 грн. (без ПДВ), мінімальний крок аукціону 2412,08 грн. До участі у цих земельних торгах було зареєстровано два учасника, в тому числі ОСОБА_1 , проте під час вказаного електронного аукціону учасник ОСОБА_1 не зробив жодного кроку аукціону на підвищення стартової ціни лоту. Інший учасник електронного аукціону також не зробив жодного кроку аукціону на підвищення стартової ціни лоту, у зв`язку із чим, на підставі п.б ч.4 ст.138 ЗК України, цьому електронному аукціону було присвоєно статус «аукціон не відбувся», що підтверджується протоколом про результати земельних торгів №LSE001-UA-957 від 05 січня 2026 року. Оскільки відповідно до абз.2 ч.10 ст.135 ЗК України гарантійні внески не повертаються та перераховуються оператором електронного майданчика на рахунки організатора земельних торгів, та оскільки ОСОБА_1 не зробив жодного кроку на підвищення стартової ціни лоту у електронному аукціоні, сплачений ним гарантійний внесок у розмірі 72362,40 грн. не підлягав поверненню учаснику та мав бути перерахований оператором електронного майданчика (ПП «Фірма «СОМГІЗ») на рахунок організатора земельних торгів (за вирахуванням винагороди оператора електронного майданчика). Але бухгалтером оператора електронного майданчика ПП «Фірма «СОМГІЗ» замість перерахування гарантійного внеску організатору земельних торгів Виконавчому комітету Нововолинської міської ради 07 січня 2026 року було помилково перераховано вказаний гарантійний внесок учаснику ОСОБА_1 , шляхом переказу коштів на його банківський рахунок. 12 січня 2026 року ПП «Фірма «СОМГІЗ» звернулося до ОСОБА_1 із листом-проханням повернути помилково перераховані кошти гарантійного внеску на банківський рахунок підприємства. Копія такого листа також була надіслана на електронну пошту ОСОБА_1 . За результатами відстеження (трекінгу) поштового відправлення №R70 вбачається, що вказаний лист не був отриманий ОСОБА_1 та повернутий відправнику. Зазначає, що предмет позову, що буде заявлений підприємством до ОСОБА_1 у строк встановлений законом, є стягнення безпідставно набутих коштів відповідно до ст.1212 ЦК України, ОСОБА_1 набув кошти гарантійного внеску за рахунок оператора електронного майданчика ПП «Фірма «СОМГІЗ» за відсутності правової підстави такого набуття, оскільки сума гарантійного внеску в силу вимог закону підлягала перерахуванню організатору земельних торгів, проте помилково була перерахована на банківський рахунок ОСОБА_1 . Також вказує на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, а обраний вид забезпечення позову, на думку представника ПП «Фірма «СОМГІЗ» не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Сторони відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України у судове засідання не викликалися..

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З сукупного аналізу ст.149, ст.150 ЦПК України вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605цс16 від 25.05.2016, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Крім того, Суд звертає увагу, що відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Дослідивши матеріали додані до заяви, суд приходить до висновку, що представником ПП «Фірма «СОМГІЗ» не було надано будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також не містять даних про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів забезпечення позову, натомість матеріали справи містять достатньо доказів того, що спір між сторонами щодо набуття коштів у власність, є обґрунтованим та не таким однозначним, як про це зазначає представник заявника.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

З урахуванням вищевикладених норм процесуального законодавства та роз`яснень Верховного Суду, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд з огляду на відсутність доказів реально існуючих подій, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, не погоджується з думкою представника позивача, що невжиття заходів забезпечення позову може порушити права особи на судовий захист, забезпечить виконання рішення суду у разі його задоволення судом та критично ставиться до тверджень представника заявника з цього приводу, а тому у задоволенні заяви про забезпечення позову суд відмовляє.

Керуючись ст.149, ст.150, ст.151 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви Приватного підприємства «Фірма Сомгіз» про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду, шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , що знаходяться на будь-яких рахунках ОСОБА_1 відкритих у банківських установах, які будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову в межах заявленої до стягнення суми позовних вимог в розмірі 72600,30 грн.; накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , у межах заявленої до стягнення суми позовних вимог в розмірі 72600,30 грн., відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк