Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/731/26
Номер провадження4-с/173/2/2026
УХВАЛА

іменем України

повна

19 березня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Челюбєєва Є.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Салтикової С.І.,

представника стягувача Заніздри А.П.,

боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, скаргу ОСОБА_2 про визнання неправомірним рішення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, скасування повідомлення про повернення документу стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії рішення державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Кірсанова Сергія Івановича.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 березня 2025 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по справі № 173/3254/23 було частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначені способи участі матері у вихованні дитини. Рішення набрало законної сили, судом було видано виконавчий лист щодо визначення ОСОБА_2 способів її участі у вихованні сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з ним. 26 червня 2025 року виконавчий лист було пред`явлено до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) для примусового виконання але 01.07.2025 р. державним виконавцем Кірсановим С.І. прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2025 року по справі № 173/1836/25, яку залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року, повідомлення від 01.07.2025 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, винесене державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кірсановим С.І., скасовано. 13 січня 2026 року повторно подано заяву про примусове виконання виконавчого листа Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області № 173/3254/23 щодо визначення ОСОБА_2 способів її участі у вихованні сина. Однак державним виконавцем повторно прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Вважає дії з повернення виконавчого документу неправомірними та з цих підстав, просить суд скасувати постанови державного виконавця.

Скаржник в судове засідання не з`явилася, її представник у судовому засіданні скаргу підтримав.

Боржник просив відмовити у задоволенні скарги, зазначивши, що дії стягувача та її представника спрямовані виключно на здійснення тиску на нього, зокрема з метою його матеріального виснаження. Також боржник вказав, що стягувач проживає за кордоном, не має наміру приїжджати до України та протягом останніх двох років жодного разу не приїжджала до сина. За словами боржника, дитина не виявляє бажання спілкуватися з матір`ю.

Представник відділу ДВС в судове засідання не з`явився, до суду надійшли його заперечення на скаргу, згідно з яких виконавець спростовує доводи викладені в скарзі, пояснюючи це тим, що скарга представника позивача на рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання не відповідає дійсності, оскільки рішення про зобов`язання боржника не чинити перешкоди, за яким видано один виконавчий лист виконано в повному обсязі, оскільки боржник повідомлений і не чинить перешкод, а за іншим виконавчим документом, яким визначено стягувачу спосіб участі у спілкуванні та вихованні сина не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК - неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухав представника скаржника, боржника, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду, якщо вважають, що рішенням або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушені їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа, по цивільній справі 173/3254/23 ухвалено рішення щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі матері у вихованні дитини, яким ухвалено зобов`язати ОСОБА_1 , не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні та прийнятті участі у вихованні сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено ОСОБА_2 спосіб участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- до досягнення сином 14 - річного віку, у присутності батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , або іншого члена сім`ї, при бажанні будь-кого із батьків за участі психолога, в день народження дитини, в святкові дні з 10 до 14 години, а також в період перебування матері на території держави Україна, в буденний день - у вільний для дитини від навчання та додаткових занять час протягом чотирьох годин, у вихідні та святкові дні з 10 до 17-00 години, з попереднім погодженням кількості буденних та вихідних днів між батьками, на території держави, Україна, за місцем проживання дитини в межах населеного пункту, де проживає або перебуває дитина, з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних, розважальних та оздоровчих закладів, в шкільних та інших навчальних закладах у вільний від навчального процесу час, з можливістю відвідування дитячих свят, спортивних та інших змагань в період їх проведення, за попередньою домовленістю з батьком не пізніше ніж за три дні з урахуванням стану здоров`я та самопочуття дитини ;

- після досягнення сином 14 - річного віку, без присутності батька, в день народження дитини та в святкові дні з 10 до 16 години, в період канікул протягом 5-10 ти днів за погодженням між батьками і дитиною, в період перебування матері на території держави Україна з погодженням часу та кількості днів між батьками з урахуванням бажання та зайнятості дитини, в межах населеного пункту, де проживає або перебуває дитина, за попередньою домовленістю з батьком не пізніше ніж за три дні.

- шляхом вільного спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку у вільний від занять, відвідування гуртків та інших обов`язкових для дитини занять час, підготовки до навчальних занять в межах загальноприйнятого часу для спілкування з урахуванням самопочуття та стану здоров`я дитини.

Із матеріалів доданих до заперечення на скаргу державним виконавцем вбачається, що ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2025 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково та ухвалено скасувати повідомлення від 01.07.2025 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, винесене державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кірсановим С.І. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02.12.2025 ухвала Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2025 року залишена без змін.

19.12.2025 ОСОБА_2 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повторно подано заяву про примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу, виданого 17.06.2025 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по цивільній справі 173/3254/23 (провадження 2/173/50/2025), саме в частині визначення способу участі матері у вихованні та спілкуванні з дитиною, який 22.01.2026 в порядку п. 7 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернено стягувачу, що підтверджується листом виконавчої служби № 15922 від 25.02.2026 та копією повідомлення про повернення виконавчого документу.

Отже, спір у даній справі виник саме щодо правомірності повернення без прийняття до виконання виконавчого листа в частині визначення способу участі у вихованні дитини.

Виконання судових рішень є невід`ємною складовою права на справедливий суд та окремою стадією судового провадження, що забезпечує реальне поновлення порушених прав.

Порядок виконання рішень немайнового характеру регулюється розділом VIII Закону України «Про виконавче провадження» .

Так, згідно з ст. 64-1 ч. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Відповідно до пунктів 8 - 11 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5, затвердженої Міністерства юстиції України від 02.04.2012 державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Таким чином, чинне законодавство прямо передбачає не лише можливість, а й обов`язковість примусового виконання судових рішень, якими визначено порядок спілкування з дитиною.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 5 закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених випадках Закону України «Про виконавче провадження» на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно розділу ІІІ Наказу Міністерства юстиції України 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02.04.2012 виконавчий документ у паперовій формі повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону.

Виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

За умовами п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Водночас, аналіз змісту виконавчого листа, виданого 17.06.2025 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по цивільній справі 173/3254/23 (провадження 2/173/50/2025), в частині визначення способу участі матері у вихованні та спілкуванні з дитиною, свідчить, що він має чітко виражений зобов`язальний характер, оскільки:

-встановлює обов`язок боржника забезпечити реалізацію визначеного судом порядку спілкування матері з дитиною;

-передбачає необхідність вчинення конкретних дій (узгодження часу, забезпечення умов для зустрічей, недопущення перешкод);

-визначає конкретні часові, територіальні та організаційні параметри виконання.

Твердження про те, що такий виконавчий документ не передбачає застосування заходів примусового виконання, є помилковим та не відповідає змісту рішення суду і вимогам закону.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що виконавчий лист у справі № 173/3254/23 не може вважатися таким, що не передбачає заходів примусового виконання, а відтак відсутні підстави для його повернення відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Разом з тим, вимога про зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження задоволенню не підлягає, оскільки такі повноваження належать до дискреції державного виконавця.

Як роз`яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Належним захистом прав стягувача буде зобов`язання державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського межрегіонального управління Міністерства юстиції України Кірсанова С.І. повторно розглянути заяву ОСОБА_2 щодо примусового виконання виконавчого листа № 173/3254/23, виданого 17 червня 2025 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даної ухвали.

Таким чином, скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись статями 260, 353, 354, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 про визнання неправомірним рішення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, скасування повідомлення про повернення документу стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського межрегіонального управління Міністерства юстиції України Кірсанова С.І. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Скасувати повідомлення державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського межрегіонального управління Міністерства юстиції України Кірсанова С.І. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22 січня 2026 року.

Зобов`язати державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського межрегіонального управління Міністерства юстиції України Кірсанова С.І. повторно розглянути заяву ОСОБА_2 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі № 173/3254/23, виданого 17 червня 2025 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даної ухвали.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 23.03.2026.

Суддя: Є.В. Челюбєєв