справа №176/2250/25
провадження №2/176/72/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючої-судді Волчек Н.Ю., розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

13 червня 2025 року представник ТОВ "ФК Кеш Ту Гоу" Пархомчук С.В через підсистему "Електронний суд" звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, де просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 192085 від 10.05.2021 року в сумі 10560,00 грн та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.05.2021 р. між ТОВ «Замер» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 192085, за яким відповідач отримав кошти в сумі 2000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом - 2 % в день або 730 % річних, строк кредиту - 30 днів.

Позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені Кредитними договорами терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору.

17.02.2022 року між ТОВ «Замер» та ТОВ "ФК Кеш Ту Гоу" було укладено Договір факторингу № 01-17/02/2022, відповідно до умов якого до ТОВ "ФК Кеш Ту Гоу" перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 192085 від 10.05.2021 року.

Загальний розмір заборгованості за Кредитним договором № 192085 від 10.05.2021 року складає 10560,00 грн. з яких 2000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8560,00 грн - заборгованість за відсотками.

Заборгованість за Кредитним договором № 192085 від 10.05.2021 року не погашена, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Згідно заяви останнього від 09.07.2025 року ознайомився з матеріалами справи в суді, його представнику - адвокату Сербіну Б.О. було надано доступ до матеріалів справи 14.07.2025 в електронному суді.

Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, суд вважає можливим розглянути спір на підставі наявних матеріалів справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10.05.2021 року між ТОВ "Займер" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 192085 згідно з умовами якого позикодавець надав позичальникові кредит у розмірі 2 000 грн. строком на 30 днів зі сплатою 2 % за користування кредитними коштами щоденно (зворот. а.с. 18).

Договір було укладено в електронному вигляді та підписано відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) "AV9979", який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Підписуючи договір, позичальник ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "Займер".

За умовами договору, товариство надає позичальникові фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту - 2 000 грн., дата надання кредиту 10.05.2021 року, строк кредиту - 30 днів, тобто до 08.06.2021 року. Зазначено, що строк дії договору - 30 днів. Але в будь-якому випадку договір діє до повного його виконання сторонами (п. п. 1.1, 1.2 договору).

Як слідує з п. п. 1.3-1.4 договору, за користування кредитом позичальник сплачує товариству 730 % річних від суми кредиту в розрахунку 2 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом.

Згідно з п. п. 2.1, 2.3 договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки.

Свої зобов`язання за кредитним договором кредитор ТОВ "Займер" виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі шляхом проведення транзакції через платіжний сервіс ТОВ "ПрофітГід" у вигляді перерахування коштів 10.05.2021 року 22:48:04 год. у сумі 2000,00 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , емітовану SENSE BANK, шляхом зарахування переказу на карту, що підтверджується інформаційною довідкою, наданою ТОВ "ПрофітГід" - технологічним оператором платіжних послуг (зворот. а.с. 30).

17 лютого 2022 року між ТОВ "Займер" та ТОВ "ФК "Кеш Ту Гоу" було укладено договір факторингу № 01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Займер" відступило ТОВ "ФК "Кеш Ту Гоу" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с. 21-24).

Згідно п. п. 7.1, 7.2 договору факторингу в якості ціни за придбання (відступлення) прав вимоги, фактор сплачує клієнту плату (ціна продажу) в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 311979,08 грн. Фактор здійснює оплату клієнту шляхом: перерахування суми, що вказане в пункті 7.1 цього договору, на вказаний у реквізитах до цього договору рахунок, двома платежами: 155989,54 грн. (50 %) протягом 5 робочих днів з дати підписання договору та 155989,54 грн. (інші 50 %) протягом 20 робочих днів з дати підписання договору.

Відповідно до реєстру боржників від 17 лютого 2022 року до договору факторингу № 01-17/02/2022, ТОВ "ФК "Кеш Ту Гоу" набуло права грошової вимоги в тому числі і до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 192085 від 10.05.2021 року у загальному розмірі вимог 10560,00 грн. згідно з витягом з реєстру боржників, а відтак набуло статусу дійсного кредитора у рамках наявних кредитно-договірних зобов`язань з відповідачем (зворот. а.с. 14).

Крім того, на виконання умов договору факторингу від 17.02.2022 позивачем ТОВ "ФК Кеш Ту Гоу" було сплачено на рахунок ТОВ "Займер" грошові кошти у сумі 155989,54 грн. та 155989,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3668 від 21.02.2022 та платіжною інструкцією № 3878 від 12.10.2022, платіжною інструкцією № 3876 від 12.10.2022 (а.с. 29-30)

Листом б/н від 14.04.2025 року відповідача повідомлено про зміну кредитората направлено вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором № 192085 від 10.05.2021 року ( а.с. 12).

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 202086 ОСОБА_1 , заборгованість останнього перед ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" за договором № 192085 від 10.05.2021 року станом на 16.04.2025 р. складає 10560,00 грн. та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 85600,00 грн. Прострочена заборгованість за комісією, строкова заборгованість за сумою кредиту, строкова заборгованість за комісією та строкова заборгованість за процентами - 0,00 грн. (зворот. а.с.12)

Згідно копії вимоги про виконання зобов`язання за кредитним договором ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" вона адресована ОСОБА_1 та містить вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором № 192085 від 10.05.2021 р. у сумі 10560,00 грн.(а.с.12)

Судом також встановлено, що після відступлення прав вимоги від первісного кредитора на користь ТОВ "ФК "Кеш Ту Гоу", нарахування процентів на тіло кредиту, штрафних санкцій, пені не здійснювалися, а сума відступленого боргу за договором залишилась незмінною відповідно до розміру відступлених вимог.

Так, статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (частина 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (частина 3).

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України Про електронну комерцію у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно частини 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 12 ч. 1ст. 3 ЗУ "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким ідентифікатором є CMC повідомлення з кодом AV9979 (а.с. 16), який зазначений у тексті договору у розділі "Реквізити і підписи сторін". Цей же одноразовий ідентифікатор зазначено і у довідці про ідентифікацію, виданій ТОВ "Займер", відповідно до якої акцепт договору ОСОБА_1 (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www/cly.com.ua за допомогою одноразового ідентифікатора AV9979, який було відправлено 10.05.2021 на номер телефону відповідача НОМЕР_2 . (а.с. 14)

Таким чином, між ТОВ "Займер" і ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Підписуючи договір, позичальник ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "Зейма". Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначено Законом України "Про споживче кредитування".

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково - касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Також, відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Таким чином, суд вважає що матеріалами справи підтверджено факт укладення між ТОВ "Займер" та ОСОБА_1 договору № 192085, надання останньому кредиту в обумовленому договорі розмірі в сумі 2 000 грн., набуття права вимоги за договором ТОВ "ФК "Кеш Ту Гоу", а також не виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів в порядку та строки, встановлені договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 192085 від 10.05.2021 року, в сумі 10560,00 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 2 000 грн. та заборгованості по процентам в сумі 8560,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем за оплату професійної правничої допомоги слід зазначити наступне.

Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, укладений між ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" та адвокатом Пархомчуком С.В. (а.с. 15-16); Додаткову угоду № 1 від 27.12.2024 року до Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року (а.с. 17), акт про отримання правової допомоги від 08.07.2025 року, згідно з яким адвокат Пархомчук С.В. надав правову допомогу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 192085 від 10.05.2021 року на загальну суму 10500 грн., за 5 годин роботи, яка складається з 2000,00 грн., за 1 год., надання послуги зустрічі та консультації щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, 5000,00 грн. за 2,5 години надання послуги складання та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви) моніторинг, аналіз судової практики; 3000,00 грн. за 1,5 годин надання послуг інші клопотання, заяви до суду, складання процесуального документів, моніторинг "Єдиного державного реєстру судових рішень" щодо процесуальної статусу судової справи, 500,00 грн. канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції, платіжну інструкцію № 3 9447 від 08.07.2025 року, відповідно до якої ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" перерахувало ОСОБА_2 10 500,00 грн., у рахунок оплати за правничу допомогу згідно з договором про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, рахунок № 08.07.2025-29 від 08.07.2025 року на суму 10 500 грн., згідно з договором про надання правової допомоги від 29.12.2023 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява N 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18 (провадження N 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути не тільки доведений, а й документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.

Суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, дана справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.

За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10 500 грн., є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність стягнення із відповідача на корить ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 2422 грн. 40 коп. судового збору та витрат на професійну правничу допомогу розмір якої становить 3000,00 грн., що разом становить 5 422 грн., 40 коп.

Керуючись ст. 263-265, 273, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (Адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (місцезнаходження 04080, м. Київ, вул. Кирилівська будинок 82, офіс 7, ) заборгованість за Кредитним договором № 192085 від 10.05.2021 року, в сумі 10560,00 грн з яких:

2000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту,

8560,00 грн прострочена заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (Адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (місцезнаходження 04080, м. Київ, вул. Кирилівська будинок 82, офіс 7, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3 000 гривень 00 копійок, а всього 5422,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК