МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 210/2002/26
Провадження № 2-з/210/7/26
У Х В А Л А

іменем України

20 березня 2026 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Біди А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг, без застосування засобів технічної фіксації, заяву представника Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» Кривенко Д.Ю. про забезпечення доказів до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

18 березня 2026 року представник Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» Кривенко Д.Ю. звернувся до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просила суд здійснити забезпечення доказів, а саме: витребувати з Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» наявну інформацію та копії документів щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 та витребувати з Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, інформацію про осіб (вказати ПІБ, дату народження), які були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 у період з 01.01.2002 року по теперішній час, витребувати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про осіб (вказати ПІБ, дату народження), які були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 у період з 01.01.2002 року по теперішній час.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2026 року, вказана справа надійшла до провадження судді Вікторович Н.Ю.

В обґрунтування заяви представник заявника зазначив, що заявнику до подачі позову до суду про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 97 987,84 грн не вдалося встановити відповідачів. Відповідно до довідки підприємства позивача, зареєстровані особи за вказаною адресою відсутні, у зв`язку чим, представник заявника звернувся до суду з вказаною заявою.

У судове засідання представник КПТМ «Криворіжтепломережа» не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст.118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею.

Частиною 3 статті 118 ЦПК України встановлено, що заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Дослідивши заяву та додані до неї документ, суд вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до долученої до заяви Довідки особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , відсутні особи зареєстровані за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Частиною 2 статтею 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно із ч. 4 ст. 116 ЦПК України забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу.

Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації регулюються законом. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї, регулюються законами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI (далі Закон № 2939-VI) публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 6 Закону № 2939-VI інформацією з обмеженимдоступом є:

1) конфіденційнаінформація;

2) таємна інформація;

3) службова інформація.

Згідно частини другої статті 21 Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію» конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відповідно до статей 32, 34 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційноїінформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України рішенням Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012, - інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 6 Закону України «Про захист персональних даних» встановлені загальні вимоги до обробки персональних даних. Під обробкою, серед іншого, варто розуміти як збирання, так і поширення (розповсюдження, передачу) персональних даних (стаття 2 Закону України «Про захист персональних даних»).

Так, зокрема, частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що обробка персональних даних повинна здійснюватися для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Водночас частина шоста цієї статті дублює конституційні положення, зокрема, що обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, не допускається без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Схожі положення містяться у статті 14 Закону України «Про захист персональних даних», якою передбачено поширення відомостей про фізичну особу лише за її згодою або уповноваженої нею особи, крім випадків, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Порядок доступу до персональних даних особи регулюється частиною третьою статті 16 Закону України «Про захист персональних даних», у якій зазначено, що доступ до персональних даних надається у відповідь на запит суб`єкта відносин, пов`язаних з персональними даними, яким відповідно до положень згаданого Закону може бути будь яка третя особа.

Таким чином, беручи до уваги вищезазначене та предмет запитуваної інформації, суд вважає, що запитувана інформація відноситься до інформації з обмеженим доступом, оскільки містить конфіденційну інформацію щодо власників квартири та зареєстрованим осіб за певною адресою.

Проте, слід зазначити, що умови, підстави та процедура надання інформації з Державного реєстру прав для фізичних та юридичних осіб нормативно закріплені та врегульовані статтею 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закону) та Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (зі змінами) (далі Порядок № 1127).

Згідно з частиною першою статті 32 Закону інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених Законом.

Нормами абзаців першого та другого частини другої статті 32 Закону визначено, що для фізичних та юридичних осіб інформація за об`єктом нерухомого майна та суб`єктом речового права надається в електронній формі через офіційний вебсайт Міністерства юстиції України, за умови ідентифікації такої особи (фізичної або юридичної), або в паперовій формі.

Інформація про зареєстровані права та їх обтяження, отримана в електронній чи паперовій формі за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру прав, має однакову юридичну силу та використовується відповідно до законодавства.

Пунктом 5 Порядку № 1127 встановлено, що інформація з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права, обтяження речових прав містить актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права, обтяження речових прав, наявні в Державному реєстрі прав, а також відповідні відомості з його невід`ємної архівної складової частини або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав, обтяжень речових прав.

За бажанням особи інформація з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права, обтяження речових прав, крім відомостей, передбачених абзацом першим цього пункту, може додатково містити відомості про набуття, зміну і припинення речових прав, обтяжень речових прав, а також про внесені зміни до відповідних відомостей Державного реєстру прав та його невід`ємної архівної складової частини у хронологічному порядку.

Пошук у Державному реєстрі прав відомостей про зареєстровані речові права, обтяження речових прав здійснюється за одним або кількома ідентифікаторами, передбаченими Порядком № 1141.

Статтею 34 Закону визначено плату (адміністративний збір) за надання інформації з Державного реєстру прав.

Пунктом 10 Порядку № 1127 передбачено, що для отримання інформації з Державного реєстру прав у паперовій формі особа, яка бажає отримати таку інформацію, звертається до будь-якого надавача інформації з Державного реєстру прав.

Надавачем інформації з Державного реєстру прав відповідно до пункту 2 Порядку № 1127 є державний реєстратор прав на нерухоме майно, адміністратор центру надання адміністративних послуг або помічник нотаріуса.

Надання інформації з Державного реєстру прав в електронній формі здійснюється автоматично програмними засобами ведення Державного реєстру прав шляхом формування та завантаження інформації з Державного реєстру прав залежно від зазначених особою, що звернулася за її отриманням, параметрів пошуку для її подальшого використання, у тому числі друку (пункт 16 Порядку № 1127).

Відтак, умови та порядок отримання фізичними та юридичними особами інформації з Державного реєстру прав врегульовані Законом та підзаконними нормативно-правовими актами, а тому в задоволені заяви в частині отримання інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про осіб (вказати ПІБ, дату народження), які були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 у період з 01.01.2002 року по теперішній час, слід відмовити.

Враховуючи доводи заявника зазначені у заяві про витребуванні доказів до пред`явлення позову, неможливість в інший спосіб з`ясувати обставини необхідні заявнику для захисту своїх порушених прав шляхом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послугу постачання теплової енергії до належних відповідачів, суд вважає за необхідне забезпечити докази шляхом їх витребування інформації з Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» та Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради.

Крім того, суд у відповідності до положень ч. 5 ст. 116 ЦПК України роз`яснює заявнику, що у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Якщо ухвала про забезпечення доказів на момент її скасування була виконана повністю або частково - отримані судом докази (показання свідків, висновки експертів тощо) не можуть бути використані в іншій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 84, 116-118, 260, 261, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» Кривенко Д.Ю. про забезпечення доказів до подання позовної заяви задовольнити частково.

Витребувати з Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» наявну інформацію та копії документів щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Витребувати з Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, інформацію про осіб (вказати ПІБ, дату народження), які були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 у період з 01.01.2002 року по теперішній час.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н. Ю. Вікторович