Провадження № 2-з/524/13/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року

Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Ковальчук Т. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання протиправним та скасування донарахування за електричну енергію, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

04 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Автозаводського районного суду міста Кременчука із зазначеною позовною заявою.

Окрім того, позивач 17 лютого 2026 року звернулася з заявою про забезпечення позову, у якій просила заборонити відповідачам АТ «Полтаваобленерго», ТОВ «Полтаваенергозбут» та їх структурним підрозділам вчиняти дії, спрямовані на повне або часткове припинення постачання електричної енергії позивачці ОСОБА_1 щодо об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) до вирішення спору по суті та набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду 25 лютого 2026 року заяву про забезпечення позову було передано судді Ковальчук Т. М.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що 16 лютого 2026 року відповідачем ТОВ «Полтаваенергозбут» вчиненні неправомірні дії, зокрема, засобами телефонного зв`язку її усно попереджено про припинення постачання електричної енергії з 23 лютого 2026 року за нібито наявність заборгованості за спожиту електричну енергію щодо об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Такі дії посадової особи відповідача ТОВ «Полтаваенергозбут», за доводами позивача, беззаперечно суперечать вимогам п.п.7.5., 7.11 ПРРЕЕ та постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 № 206 та вчиняються з метою протиправного спонукання її не сплачувати неіснуючий борг до розгляду справи в суді, а також тим самим створення штучних доказів визнання нею обсягів та вартості «спожитої» електричної енергії. З метою усунення порушення обома відповідачами законних прав споживача, нею направлено на їх адресу скаргу на незаконне попередження про припинення послуги розподілу електричної енергії. З метою недопущення протиправних дій відповідачів вона змушена звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Судовий розгляд заяви про забезпечення позову проведено за відсутності сторін та їх представників без їх виклику.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

За правилами частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Отже, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Тому при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Виходячи із характеру заявлених вимог, а також доводів та обґрунтувань позивача в частині необхідності забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення відповідно до статті 154 ЦПК України не встановлено.

Керуючись статей 149-154, 272, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити АТ «Полтаваобленерго» (, місцезнаходження: вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава), ТОВ «Полтаваенергозбут» (, місцезнаходження: вул. Панянка, буд. 65Б, м. Полтава) на та їх структурним підрозділам вчиняти дії, спрямовані на повне або часткове припинення постачання електричної енергії внаслідок наявності заборгованості ОСОБА_1 щодо об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Т. М. Ковальчук