Провадження № 2/521/755/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування,
У зв?язку з викладеним, з метою захисту своїх прав ОСОБА_1 змушена звернутись до суду із зазначеними позовними вимогами.
Ухвалою Хаджибейського районного суду м.Одеси від 13.10.2025р. замінено Одеську міську раду на належного відповідача ОСОБА_2 .
Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про її народження від 06.12.1991р., актовий запис №568. У її свідоцтві про народження баками зазначено: мати ОСОБА_8 , батько - ОСОБА_9 . (а.с.10)
Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 07.12.2016р. шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розірвано. (а.с.11-12)

27.04.2012р. ОСОБА_3 склав заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пінігіною Т.М., р/н 6-393, згідно якому все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все, що на момент смерті буде належатиме йому, та на що він за законом буде матиме право, заповів своїй дочці - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.15)

За життя ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 36,0 кв. м, житловою - 17.9 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності, виданого 11.08.2003 р. Виконкомом Одеської міськради на підставі довідки ЖБК «Малиновський-13» № 51 від 14.04.2003 р., право власності зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 09.10.2003р.; та 9/16 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , який складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 52,7 кв.м, житловою площею 36,8 кв.м, гаражу літ. Г, літньої кухні-котельні літ. Ж, душу літ. О, вбиральні літ.П, огорожі №№ 3, 4, 5, 9, споруд №№ 2, 7, 1, належні спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10.02.2016 р. державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Ю.Г., р/н 5-68, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна 01.(а.с.17,22-23)

Також за життя ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 видавав нотаріально посвідчені довіреності від 28.12.2015р. та від 20.12.2018р. на право розпорядження належним йому майном та грошима. (а.с.27,28)

У вересні 2021 р. ОСОБА_3 помер, про що 26.09.2021 р. Відділом ДРАЦС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено відповідний актовий запис № 11922. (а.с.13)

Позивач здійснила поховання ОСОБА_3 , що підтверджується копіями договору замовлення на організацію та проведення поховання №075378 від 26.09.2021р., договору замовлення від 27.09.2021р., свідоцтва про поховання від 27.09.2021р. (а.с.24-26)

22.01.2022р. позивач звернулася до Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої 26.01.2022 р. було заведено спадкову справу № 65/2022, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.01.2022 року № 68261627. (а.с.14)

03.02.2022 р. державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у м.Одеса Ставнійчук А.О. листом № 433/02-014 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що, на думку нотаріуса, право на спадкування за заповітом згідно його змісту має саме дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 , виданого відділом ЗАГС Жовтневого районному м. Одеси 06.12.1991 р. актовий запис № 568 від 06.12.1991 р., у графі відомості про батька зазначено прізвище ОСОБА_7 , згідно витягу з ДРАЦС щодо актового запису про народження ОСОБА_4 , у відомостях про батька зазначено прізвище ОСОБА_7 . (а.с.16)

Позивач в судовому засіданні пояснила, що їй було 7-8 років коли її мати та ОСОБА_3 перестали проживати як чоловік та дружина. Незважаючи на це, позивач всіляко турбувалася про біологічного батька, привозила йому їжу, возила по лікарям, а також поховала його.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_8 , яка є матір`ю позивача, пояснила, що вона в офіційному шлюбі з ОСОБА_3 не перебувала і тому прізвище її доньки було записано зі слів матері, однак ім`я та по-батькові батька дитини було записано як ОСОБА_12 , тобто це відповідало імені та по-батькові ОСОБА_3 . З ОСОБА_3 свідок проживала чотири роки до народження дитини та шість років після її народження. Незважаючи на розірвання відносин, донька позивач у справі постійно з ним спілкувалася, клала його до лікарні та доглядала за ним. Свідок також повідомила, що вона разом з ОСОБА_3 їздили до нотаріуса і у її присутності було складено заповіт на ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона з 2004р. по 2021р. проживала разом з ОСОБА_3 і за час їхнього проживання позивач часто приїздила до них, часто ночувала, ОСОБА_3 дуже любив позивача, вона разом ходили гуляти, а коли він помер, то вона повністю сплатила всі послуги за його поховання.

В матеріалах справи наявні світлини, на яких зображені ОСОБА_3 з позивачем та її матір`ю та іншими родичами в різні часи, починаючи з раннього дитинства позивача, що зокрема достовірність цих світлин підтверджено свідком ОСОБА_8 .

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків

(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України)

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи.

визначені у заповіті. Як зазначено в ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особинавипадоксвоєїсмерті.Згідно ст. 1235 ЦК Укаїни заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Тож, оскільки право на спадкування за заповітом не залежить від наявності родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцями, підтвердження факту родинних відносин за наявності у нотаріуса документів, які надають змогу встановити особу, на ім?я якої складений заповіт,законом не вимагається. Між тим, як зазначено в п. 5.16 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N? 296/5. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за N? 282/20595, якщо в заповіті зазначені родинні відносини спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус перевіряє документи, що підтверджують факт родинних відносин, та за бажанням спадкоємців зазначає про родинні відносини у свідоцтві про право на спадщину за заповітом.

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до п. 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім цього, відповідно до ст. 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З огляду на зазначене, позивач має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя ОСОБА_3 (спадкодавцю), однак через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК).

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , як батьком та донькою, а також визнання за позивачем права власності на спадкове майно, яке нею було прийняте. Однак суд зазначає, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16.07.2025р. померлому ОСОБА_3 належало не 3/4 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , а 9/16 його частин, тому суд прийшов до висновку про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер у вересні 2021р. на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 36,0 кв.м.. житловою площею 17,9 кв.м. та на 9/16 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , який складається з житлового будинку літ.А-1, загальною площею 52,7кв.м., житловою площею 36,8кв.м., гаражу літ.Г, літньої кухні-котельні літ.Ж, душу літ.О, вбиральні літ.П, огорожі №№3,4,5,9, споруд №№2,7,1, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01.

Керуючись ст.ст.1216-1218, 1268-1269, 1275 ЦК України, ст.ст. 76-78, 83, 258, 259, 263-265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер у вересні 2021 року, а саме, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер у вересні 2021р., на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 36,0 кв.м. житловою площею 17,9 кв.м. та 9/16 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , який складається з житлового будинку літ.А-1, загальною площею 52,7 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., гаражу літ.Г, літньої кухні-котельні літ.Ж, душу літ.О, вбиральні літ.П, огорожі №№3,4,5,9, споруд №№2,7,1, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 24 березня 2026 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН