У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2026 Справа №607/1427/15-ц Провадження №6/607/47/2026

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення виконання рішення суду та просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду їй за межі України, яке було застосовано до неї на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 26 лютого 2019 року у справі № 607/1427/15-ц.

Заяву обґрунтовано тим, що 26 лютого 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області була постановлена ухвала, якою задоволено подання начальника відділу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Тернопільській області Банах В. Д. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ід. код НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до повного виконання зобов`язання згідно виконавчого провадження ВП № 54839867 з примусового виконання виконавчого листа № 607/1427/15-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 05 жовтня 2017 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 5 198 385,00 грн.

Заявниця вважає, що станом на день звернення з завою до суду підстави для обмеження її у праві виїзду за кордон відсутні. У неї відсутній факт навмисного невиконання рішення суду, оскільки відсутнє будь-яке нерухоме та рухоме майно, а також дохід за рахунок якого може відбуватися погашення заборгованості. ВП 54839867 завершено на підставі постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу. Також зауважує, що 24 лютого 2022 року росія здійснила повномасштабне збройне вторгнення на територію України, а тому обмеження виїзду за межі території України в умовах воєнного часу, ОСОБА_1 вважає непропорційним втручання держави в життя заявниці.

12 березня 2026 року судом зареєстрована заяву представника Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у якій державний виконавець просить у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення виконання рішення суду, а саме у скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити у повному обсязі. На обґрунтування заяви вказує, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження ВП № 61482271 з примусового виконання виконавчого листа № 607/1427/15-ц, виданого 08 червня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про солідарне стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів в сумі 5 198 385,00 грн. Станом на 20 лютого 2026 року залишок заборгованості за виконавчим листом становить 3 985 450,00 грн, виконавчий збір - 385 033,50 грн, витрати виконавчого провадження - 400,00 грн.

Повернення державним виконавцем 11 липня 2019 року виконавчого листа № 607/1427/15-ц, виданого 08 червня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про солідарне стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів в сумі 5 198 385,00 грн, за п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», звільняє боржника лише від реалізації певної частини провадження, що вже виконана, але не знімає його обов`язку сплатити невиконану частину боргу. Тому, навіть якщо виконавчий документ повернуто, обмеження у праві виїзду може залишатися у межах невиконаної частини зобов`язання, яке перебуває на виконанні у новому провадженні, що підтверджується практикою застосування запобіжних заходів у виконавчому провадженні. Застосування обмеження у праві виїзду залишається єдиним ефективним способом забезпечення виконання зобов`язання та запобігання ухиленню боржника.

В судове засідання заявниця не з`явилася, проте представник ОСОБА_1 - адвокат Братівник І. В. скерував до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Із заявами чи клопотаннями до суду не звертався.

Представник Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, проте скерував заяву про розгляд справи у його відсутності.

У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2017 року, рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06 травня 2015 року в частині стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за кредитною угодою №10/07/1024М від 16 жовтня 2007 року в розмірі 264 647 дол. США, що в еквіваленті становить 5 592 809 (п`ять мільйонів п`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот дев`ять) грн 75 коп. та 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн 00 коп. судового збору скасовано та закрито провадження у справі.

В решті рішення суду змінено, викладено резолютивну частину рішення в такій редакції:

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: с. Ілавче Теребовлянського району Тернопільської області) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитною угодою № 10/07/1024М від 16 жовтня 2007 року в розмірі 5 194 731 (п`ять мільйонів сто дев`яносто чотири тисячі сімсот тридцять одна) грн, яка складається із: 109 300,89 дол. США - заборгованість за кредитом, 72 343,90 дол. США - заборгованість по процентах за користування кредитом, що сумарно в еквіваленті становить 3 838 699 грн; 1 356 032,55 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: с. Ілавче Теребовлянського району Тернопільської області) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн 00 коп. судового збору.

13 червня 2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав в Тернопільському міськрайонному суді 2 виконавчі листи, що підтверджується його підписом на заяві про їх видачу.

Постановою головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 09 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження № 54839867 з примусового виконання виконавчого листа № 607/1427/15-ц.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2019 року задоволено подання начальника відділу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Тернопільській області Банах В. Д. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ід. код НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до повного виконання зобов`язання згідно виконавчого провадження ВП № 54839867 з примусового виконання виконавчого листа №607/1427/15-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 05 жовтня 2017 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 5 198 385,00 грн.

11 липня 2019 року державним виконавцем повернуто стягувачу виконавчий лист №607/1427/15-ц, виданий 08 червня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про солідарне стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів в сумі 5 198 385,00 грн за п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Отож, за встановлених обставин, суд виснує про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч. 3 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

За змістом ч. ч. 5-7 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Згідно з ч. 8 ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Отже, за змістом ч. ч. 5, 8 ст. 441 ЦПК України підставою для скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

У справі «Soeringvs UK» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Водночас зміст заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України доводить не зміну обставин, що зумовили суд застосування обмеження у праві виїзду боржника за кордон, що є обов`язковою умовою звернення із такою заявою, а зводиться до незгоди заявника з ухвалою суду від 26 лютого 2019 року, якою тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до моменту виконання нею своїх зобов`язань.

В заяві про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України заявником не наведено нових обставин, що виникли після встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України і обґрунтовують необхідність скасування цього тимчасового обмеження фізичної особи.

Вказуючи, що відсутні підстави для висновку про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на ОСОБА_1 судом у зв`язку з відсутністю нерухомого, рухомого майна та доходів, заявник фактично намагається спростувати висновки суду про наявність підстав для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, викладені в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2019 року, яка не оскаржувалася шляхом подання на неї апеляційної скарги та набрала законної сили.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, заявницею не надано доказів щодо виконання ОСОБА_1 судового рішення шляхом сплати заборгованості або вжиття заходів, направлених на виконання судового рішення. Відсутні при матеріалах справи і документи, які б вказували, що заявниця хворіє, потребує догляду чи опіки, а тому невиконання нею обов`язку перед стягувачем є виправданим непереборними обставинами. ОСОБА_1 є особою працездатного віку, а тому навіть у незначній мірі, але повинна виконувати рішення суду.

Крім того, суд наділений правом скасувати обмеження у праві виїзду за кордон лише за умови, коли відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування такого обмеження.

Предметом розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення виконання судового рішення у вигляді обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а виключно наявність чи відсутність підстав для його скасування.

Процесуальні дії суду, щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України і скасування такого обмеження врегульовані окремими нормами, є різними за своїм юридичним змістом і за обставинами, які підлягають встановленню.

З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, рішення суду у справі про стягнення з ОСОБА_1 не виконано і обставини, що зумовили застосування обмеження у праві виїзду боржника за кордон не змінилися, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області О.Герчаківська