Справа № 303/840/26
УХВАЛА

про продовження строку залишення позовної заяви без руху

24 лютого 2026 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Заболотний А.М., розглянувши матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді від 16.02.2026 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали.

23.02.2026 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (сформована в системі «Електронний суд» 23.02.2026 року) на виконання ухвали від 16.02.2026 року про залишення позову без руху.

Усуваючи зазначені в ухвалі від 16.02.2026 року недоліки позовної заяви, представник позивача повідомила, що останнім відомим місцем фактичної реєстрації/знаходження майна відповідача є АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (відповідача).

Відповідно до відповіді № 2376194 від 24.02.2026 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно актуальним власником нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , є не відповідач ОСОБА_1 , а інша стороння особа.

У зв`язку з цим звертається увага на те, що положення ч. 9 ст. 28 ЦПК України вказують саме на актуальне, а не на останнє відоме місцезнаходження майна відповідача. При цьому докази про те, що відповідач ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , відсутні.

Відтак представник позивача помилково вказує на те, що позов до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме можуть пред`являтися за останнім відомим місцезнаходженням майна відповідача та як процесуальний закон вказує тільки на останнє відоме зареєстроване місце проживання або перебування.

Таким чином, вимоги ухвали від 16.02.2026 року про залишення позову без руху не виконані.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 року № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визначаючи таку практику допустимою. При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду в прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Судом при постановлені ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.ч. 2, 6 ст. 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Таким чином, вивчивши матеріали поданої позовної заяви та заяви про усунення недоліків, з урахуванням ухвали суду від 16.02.2026 року про залишення позову без руху, вимоги якої не виконано, з метою забезпечення реалізації права на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою суду від 16.02.2026 року

Керуючись ст.ст. 127, 175, 177, 185 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

Продовжити позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2026 року.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі недоліки протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про продовження строку залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Заболотний