У х в а л а

18 лютого 2026 року

м. Київ

Справа № 526/1107/25

Провадження № 61-1753ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою Аграрного приватно-орендного підприємства «Великообухівське» (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Жага Едуард Григорович (далі - адвокат),

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 27 серпня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 січня 2026 року

у справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до скаржника про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки (паю)

та за зустрічним позовом скаржника до позивача про стягнення заборгованості за виконані роботи і

в с т а н о в и в:

1. У 2024 році позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив достроково розірвати договір оренди земельної ділянки від 21 лютого 2022 року з кадастровим номером :00:003:0500 (далі - земельна ділянка), який він уклав зі скаржником (далі - договір оренди), а також стягнути судові витрати.

2. 5 травня 2025 року скаржник звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, у якій просив: зобов`язати позивача прийняти виконані роботи з рекультивації земельної ділянки шляхом підписання відповідного акта від 20 травня 2022 року на суму 105 610,00 грн; стягнути з позивача 105 610,00 грн боргу за вказані роботи, а також 12 093,42 грн як три відсотки річних і 54 774,83 грн інфляційних втрат.

3. 6 травня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області постановив ухвалу, згідно з якою прийняв до розгляду зустрічний позов й об`єднав його в одне провадження із первісним.

4. 27 серпня 2025 року цей суд ухвалив рішення, згідно з яким задовольнив первісний позов і відмовив у задоволенні зустрічного.

5. 12 січня 2026 року Полтавський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін рішення суду першої інстанції.

6. 11 лютого 2026 року адвокат в інтересах скаржника сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 4264/0/220-26 від 12 лютого 2026 року), у якій просив скасувати зазначені судові рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

7. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

7.1. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

7.2. Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

7.3. Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

7.4. Ціна позову визначається у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки (пункт 8 частини першої статті 176 ЦПК України).

7.5. Предметом первісного позову є дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки. Згідно з рішеннями судів першої й апеляційної інстанцій договір оренди сторони уклали на 20 років; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 71 613,88 грн; орендна плата нараховується у розмірі не меншому, ніж 14 % від нормативної грошової оцінки, - 10 025,94 грн; така плата вноситься до 31 грудня поточного року.

7.6. Предметом зустрічного позову є стягнення боргу. За цим позовом грошові вимоги скаржника до стягнення з позивача становлять 172 478,25 грн.

7.7. З огляду на вказане сукупна ціна обох позовів становить 10 025,94 грн х 3 + 172 478,25 грн = 202 556,07 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (757 000 грн = 250 х 3 028,00 грн такого мінімуму, встановленого у статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»).

7.8. Скаржник подав касаційну скаргу на судове рішення, яке за загальним правилом не можна оскаржити у касаційному порядку. У касаційній скарзі не зазначив випадки, передбачені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, можливо оскаржити у касаційному порядку. З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

8. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

8.1. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

8.2. Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

8.3. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

8.4. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

8.5. Скаржник отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мав можливість навести аргументи та докази на користь зустрічного та проти первісного позовів. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом (частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є правомірною.

8.6. Оскаржені судові рішення за загальним правилом у касаційному порядку переглянути не можна. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. За таких умов обмеження на подання касаційної скарги є пропорційними вказаній правомірній меті та не порушують сутність права скаржника на доступ до суду.

Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Аграрного приватно-орендного підприємства «Великообухівське» на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 27 серпня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Аграрного приватно-орендного підприємства «Великообухівське» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки (паю) та за зустрічним позовом Аграрного приватно-орендного підприємства «Великообухівське» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за виконані роботи.

2. Копію ухвали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддіД. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко