ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/8622/24 Головуючий у 1-й інстанції: Шестакова Я.В.
Номер провадження: 22-ц/819/358/26 Доповідач: Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді (суддя- доповідач): Базіль Л.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Приходько Л.А.

секретар Середюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21.11.2025 року, ухваленого під головуванням судді Шестакової Я.В., зі складенням повного рішення 21.11.2025 року у справі №766/8622/24 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст позовних вимог.

03.06.2024 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» від імені якого діяв представник Мужик Н. Т. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначив, що 12.05.2021 року між ОСОБА_1 (далі позичальник) та АТ «Альфа Банк»(далі Банк), яке в подальшому змінило назву на АТ «Сенс Банк», укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631647326.

Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит, а останній зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації.

Позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, однак відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача станом на 17.07.2023 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 181 166,44 грн, з яких 90 774,34 грн прострочене тіло кредиту, 15 884,00 грн відсотки за користування кредитом, 71 976,19 грн тіло кредиту, 2 531,91 грн відсотки за прострочене тіло кредиту.

Зазначав, що позивач позбавлений можливості надіслати відповідачу досудову вимогу про забезпечення виконання договірних зобов`язань та копію позовної заяви з додатками, оскільки адреса місця реєстрації відповідача АДРЕСА_1 входить до території, яка є тимчасово окупованою рф.

У зв`язку з викладеним позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №631647326 у розмірі 181 166,44 грн та суму сплаченого судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.11.2025 року позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 17.07.2023 року у розмірі 125 866,95 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір у розмірі 1 683,08 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стислий виклад доводів апеляційної скарги та її вимоги.

Не погоджуючись із рішенням суду Акціонерне товариство «Сенс Банк» через свого представника, адвоката Рудницького Ю.Й. подало апеляційну скаргу, у якій, просив скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21.11.2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 181 166,44 грн, стягнути витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви (2422,40 грн) та за подання апеляційної скарги (3633,60 грн), посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про відсутність доказів підписання електронного кредитного договору одноразовим цифровим ідентифікатором через відсутність графічного зображення підпису на папері не відповідає суті електронного документа. Позивачем було надано суду докази того, що 12.05.2021 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту та Акцепт пропозиції за допомогою одноразових ідентифікаторів (SMS-кодів), які були направлені на його фінансовий номер телефону.

Введення клієнтом правильного коду є юридичним фактом підписання документа. Вказує на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення із відповідача заборгованості за частиною тіла кредиту та відсотками, оскільки суд не звернув уваги, що умовами банківського обслуговування передбачено можливість виникнення несанкціонованого овердрафту (перевитрати ліміту) внаслідок курсових різниць, списання комісій тощо, і клієнт зобов`язаний погасити таку заборгованість. Фактичне використання коштів понад ліміт не звільняє позичальника від обов`язку їх повернення відповідно до ст.1212 ЦК України або умов договору. Відмова у стягненні відсотків суперечить положенням ст.1048 ЦК України, згідно з якою кредитний договір є оплатним. Відповідач, підписуючи паспорт споживчого кредиту та Акцепт був ознайомлений з реальною процентною ставкою.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу.

Відзив на апеляційну скаргу в строки, встановлені судом, до апеляційного суду не надходив, що у відповідності до п.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Явка учасників справи до апеляційного суду.

Представник АТ «Сенс Банк», адвокат Рудницький Ю.І. приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції надав пояснення на підтримання доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив скаргу задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи в порядку, передбаченому ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, шляхом розміщення оголошення на сайті суду, а також шляхом направлення тексту судової повістки SMS- повідомлення на телефон відповідача 82), яка доставлена 03.03.2026 року.

З огляду на викладене та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала можливим розглянути справу за відсутності відповідача.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до частин 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 125 866,95 грн, ніким із учасників справи не оскаржується, тому відповідно до положень ст.367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що позивачем не доведено, що між сторонами було обумовлено розмір відсотків, які підлягають стягненню за кредитним договором, а також, те що відповідачем підписано згоду на підвищення кредитного ліміту за кредитною карткою, та що ним фактично використано кредитні кошти понад встановлений кредитний ліміт.

При цьому суд відхилив доводи позивача про те, що кредитний договір між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» було укладено в електронній формі шляхом підписання його одноразовим цифровим ідентифікатором, оскільки суду не надано доказів на підтвердження вказаної обставини.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що 12.05.2021 року між сторонами був підписаний паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого визначено основні умови кредитування: тип кредиту- кредитування рахунку; мета отримання кредиту споживчі цілі; сума/ліміт кредиту- 102 300,00 грн; максимальна сума кредиту 200 000,00 грн; спосіб та строк надання кредиту- безготівковим шляхом; строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; процентна ставка, відсотків річних 35,99%, із щомісячним платежем у розмірі 848,00 грн з наданням картки типу MasterCard Debit World.

АТ «Альфа-Банк» в особі Голови правління підписав акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії;

Із виписки по рахунку за кредитною карткою World Debit MasterCard за період з 12.05.2021 року по 17.07.2023 рік, слідує, що 12.05.2021 року АТ «Аль-фа Банк» було встановлено кредитний ліміт відповідачу до 102 300,00 грн, який в подальшому, а саме 13.07.2022 року було збільшено до 125 866,95 грн.

Із виписки по платіжній картці World Debit MasterCard, вбачається, що ОСОБА_1 починаючи з 14.05.2021 року користувався кредитними коштами, здійснюючі різні банківські операції (покупка товару, перекази з картки на картку).

Згідно наданих позивачем розрахунків, заборгованість відповідача перед позивачем за договором станом на 17.07.2023 року, становить 181166,44 грн, з яких 90774,34 грн заборгованість за тілом кредиту; 15884,00 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 71976,19 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту; 2531,91 грн заборгованість за відсотками за простроченим тілом кредиту.

12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування на АТ «Сенс Банк», запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листівках, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»(далі Закон)

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи (стаття 12 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, як письмовими, речовими і електронними доказами (пункт 1 частини 2 ст.76 ЦПК України.

Стаття 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Положення статті 78 ЦПК України визначає допустимість доказів, згідно якої суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази суду подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України)

Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №645/5557/16-ц).

У цій справі, на підтвердження укладення кредитного договору позивач АТ «Сенс Банк» надав паспорт споживчого кредиту від 12.05.2021 року, підписаний сторонами, копію акцепту договору, яка містить підпис представника АТ «Альфа Банк».

Проте, паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, інформація яка зазначена в ньому актуальна лише до 11.06.2021 р. А отже він укладений лише з метою дотримання банком вимог Закону України "Про захист прав споживачів" щодо переддоговірного ознайомлення клієнта із наявним кредитними продуктами, та не підмінює собою укладення кредитного договору на певних істотних умовах.

Акцепт пропозиція на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка містить аналогічні положення умов кредитування, що і паспорт споживчого кредиту, не містить підпису відповідача.

Доказів які б свідчили, що між сторонами погоджений розмір відсотків матеріали справи не містять.

З огляду на викладене та виходячи із системного аналізу змісту наявних у матеріалах справи доказів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведений факт укладення кредитного договору з відповідачем на умовах викладених в позовній заяві.

Доводи апеляційної скарги, як такі, що не спростовують правильних висновків суду, колегія апеляційного суду відхиляє.

Доводи скаржника про те, що відмова у стягненні відсотків суперечить ст.1048 ЦК України, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що із зазначеної норми матеріального права, на яку покликається скаржник, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, тоді як суду не надано доказів погодження між сторонами сплати відсотків та їх розмір.

Неспроможними є доводи скарги щодо неправомірного зменшення суми тіла кредиту, оскільки як встановлено під час апеляційного перегляду справи із пояснень представника позивача, сума овердрафту виникла через віднесення кредитором на основну суму боргу суми списаних відсотків, які не погоджені сторонами у цій справі.

Таким чином, при розгляді даної справи суд правильно встановив фактичні обставини справи, відповідні їм правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Повний текст постанови складено 23.03.2026 р.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк`залишити без задоволення.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21.11.2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуюча Л.В. Базіль

Судді В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько