ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року

м. Київ

справа № 569/2321/24

провадження № 61-11636св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулейкова І.Ю., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач -ОСОБА_2 ,

третя особа - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2025 року, ухвалене в складі судді Панас О. В. та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року, ухвалену у складі колегії суддів: Ковальчук Н. М., Хилевича С. В., Шимківа С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що він з 14 листопада 2014 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2023 року у справі № 569/6183/23.

У шлюбі у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наразі у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває цивільна справа № 569/13580/23 про визначення місця проживання дітей, оскільки відповідачка разом з дітьми проживає у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 , і перешкоджає йому в побаченнях з дітьми як за місцем проживання, так і за місцем перебування в закладах дошкільної освіти.

Вказував на те, що домовитись з відповідачкою та вирішити питання щодо участі у вихованні дітей йому не вдалось, а тому він звернувся до служби у справах дітей для визначення порядку спілкування з дітьми.

Розпорядженням Рівненського міського голови визначено спосіб участі батька у вихованні доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши можливість систематичних побачень з дітьми: у першу та третю неділю місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв; у другу та четверту суботу місяця з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., однак прийняте розпорядження Рівненського міського голови про визначення способу участі у вихованні дітей відповідачка не виконує, доказом чого є відповідні виклики працівників поліції для підтвердження протиправних дій.

Стверджував, що відповідачка навмисно змінює дошкільні навчальні заклади та забороняє вихователям дошкільних навчальних закладів надавати можливість спілкуватись з дітьми під час перебування дітей у дошкільному навчальному закладі.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив суд:

- зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визначити спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні доньок за таким графіком:

- щороку на наступну неділю після дня народження доньок у період з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., позивач зобов`язується забирати дітей за місцем їх проживання чи перебування, яке завчасно зобов`язана повідомити відповідачка, та повертати дітей у вказане відповідачкою місце до 17.00 год.

- щороку на наступну неділю після дня народження батька у період з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., позивач зобов`язується забирати дітей за місцем їх проживання чи перебування, яке завчасно зобов`язана повідомити відповідачка, та повертати дітей у вказане відповідачкою місце до 17 год. 00 хв.

- половину святкових та вихідних днів, 1/2 шкільних канікул, у період з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв, позивач зобов`язується забирати дітей за місцем їх проживання чи перебування, яке завчасно зобов`язана повідомити відповідачка, та повертати дітей у вказане відповідачкою місце до 17 год. 00 хв.

У період хвороби дітей надання відповідачкою позивачу безперешкодного відвідування дітей за місцем їхнього фактичного перебування, цілодобового спілкування із доньками засобами телефонного та електронного зв`язку, шляхом встановлення зв`язку відповідачки з позивачем для спілкування позивача з дітьми, не рідше одного разу на три дні по 30 хв. під час перебування у дошкільному навчальному закладі у вільний від навчання час.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено ОСОБА_1 такий спосіб у спілкуванні та вихованні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- перша і третя неділя місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. за місцем проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками) без присутності матері;

- друга і четверта субота місяця з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за місцем проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками) без присутності матері;

- на наступний день після дня народження дітей за місцем проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками) без присутності матері;

- у день народження батька дітей за місцем проживання батька без присутності матері;

- безперешкодне спілкування засобами телефонного та відеозв`язку.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 05 серпня 2025 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2025 року залишено без змін.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи порядок побачень дітей з батьком без присутності матері, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, врахував принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дітьми та участі у їх вихованні, бажання батька брати участь у вихованні дітей, наявність конфлікту між батьками та неможливість сторін у справі самостійно дійти згоди щодо виховання дітей, вік дітей та відсутність обставин, які свідчили б про небезпеку для дітей з боку батька.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У вересня 2025 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким визначити такий графік побачень ОСОБА_1 з дітьми:

- перша і третя неділя місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. за місцем проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками) у присутності матері;

- друга і четверта субота місяця з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за місцем проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками) у присутності матері;

- на наступний день після дня народження дітей за місцем проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками) у присутності матері;

- у день народження батька дітей за місцем проживання дітей з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. у присутності матері;

- спілкування засобами телефонного та відео зв`язку в межах призначеного судом графіка побачень.

Зобов`язати позивача завчасно повідомляти простими СМС повідомленнями на її (відповідачки) мобільний телефон про свої візити до міста проживання дітей з метою виконання графіка побачень з дітьми (за три дні, але не пізніше ніж за дві доби), а у разі неможливості прибуття позивача на побачення з дітьми, після погодження зустрічі, завчасно повідомляти її на її мобільний телефон простими СМС повідомленнями за добу, але не пізніше ніж за 5 годин.

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про визначення позивачу побачень з дітьми без її, матері, присутності.

Суди не врахували, що позивач неодноразово вчиняв психологічне насильство над нею і дочками, з приводу чого нею подавалися відповідні заяви до правоохоронних органів. У зв`язку з протиправними діями позивача щодо неї і дітей вона зверталася за медичною та психологічною допомогою до фахівців та перебувала під програмою захисту благодійної організації «Шлях до дому» в м. Одеса, куди була змушена фактично втекти, щоб позбутися руйнівного впливу позивача і на себе, і на дітей.

Суди не оцінили всіх небезпек для побачень дітей із батьком без присутності матері.

Визначаючи побачення дітей з батьком в день його народження, суди не врахували, що постійним місцем проживання дітей є м. Одеса, де вонастворила нову сім`ю, і не вказали, у який спосіб діти мають добиратися до місця проживання батька у м. Рівному, за чий кошт має відбуватися транспортування дітей, чи взагалі воно відповідає інтересам дітей з огляду на відстань, час добирання туди і назад, навчальний процес дітей та її робочий графік.

Визначаючи безперешкодне спілкування батька з дітьми засобами телефонного та відео зв`язку, суди не врахували, що діти через малий вік не забезпечені окремими мобільними пристроями, у них є свій режим відпочинку і сну, в силу роботи вона не зможе забезпечити безперешкодне спілкування дітей з батьком.

Крім того, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, вийшов за межі позовних вимог, встановивши графік побачень дітей із батьком без присутності матері, оскільки ні в позовних вимогах, ні у висновку Служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради не йшлося про те, що побачення батька з дітьми мають відбуватися саме без присутності матері.

Підставами касаційного оскарження рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2025 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19 (провадження № 61-5501св22); суд не дослідив зібрані у справі докази.

Доводи інших учасників справи

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, у якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити судові рішення без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відзив мотивований тим, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про визначення побачень дітей з батьком без присутності матері.

Щодо неможливості відповідача забезпечити зустрічі дітей з батьком через віддаленість місця проживання, ОСОБА_1 зазначив, що ця обставина за наявності воєнного стану в Україні, не є визначальною для нього і не може бути підставою для скасування судових рішень, оскільки судові рішення надають можливість спілкування з дітьми за допомогою мобільного та відеозв`язку, а при можливості зустрічі з дітьми він заздалегідь повідомить матір дітей.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 12 вересня 2025 року для розгляду справи визначено такий склад колегії: суддя-доповідач - Коломієць Г. В. та судді, які входять до складу колегії: ОСОБА_7 Луспеник Д. Д .

Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

У жовтні 2025 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2025 року, в зв`язку з відставкою судді ОСОБА_7 , призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Системою автоматизованого розподілу справ (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 листопада 2025 року) визначено суддю-доповідача - Коломієць Г. В. та суддів, які входять до складу колегії: Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2026 року справу призначено до розглядуколегією у складі п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

14 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрований шлюб, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2023 року у справі № 569/6183/23.

Сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 травня 2024 року у справі № 569/13580/23 позов ОСОБА_5 задоволено. Визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_5 . У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з батьком відмовлено.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2023 року у справі № 569/7276/23 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дітей.

Згідно з довідкою, виданою відділом ДВС у м. Рівне 04 квітня 2024 року, заборгованість у ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 24 квітня 2023 року до 04 квітня 2024 року відсутня.

Відповідно до довідки про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 14 квітня 2023 року№ 6540, виданої Департаментом цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (син відповідачки від іншого шлюбу) зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Розпорядженням Рівненського міського голови від 11 вересня 2023 року № 990-р визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено можливість систематичних побачень з дітьми: у першу та третю неділю місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв; у другу та четверту суботу місяця з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до органів поліції з приводу конфліктів з відповідачкою, яка не давала йому бачитися зі спільними дітьми, порушуючи розпорядження Рівненського міського голови від 11 вересня 2023 року № 990-р.

Також ОСОБА_1 звертався до служби у справах дітей з проханням сприяти йому у побаченнях з дітьми, на що отримував відповіді з роз`ясненням його права на звернення до суду з позовом про усунення цих перешкод.

За місцем роботи ОСОБА_1 характеризується з позитивної сторони. ОСОБА_1 є членом Української федерації ушу, Головою Громадської організації «Асоціація традиційних бойових мистецтв». З 2008 року працює інструктором-викладачем з ушу. Відповідно до характеристики, підписаної президентом Української федерації ушу О. Чукановим, ОСОБА_1 не палить, не вживає спиртних напоїв. При спілкуванні відкритий, має високі особисті амбіції, відповідальний за ухвалені рішення й виконані дії.

ОСОБА_5 неодноразово зверталася із заявами до служби захисту дітей та до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій позивача щодо неї та дітей.

Згідно з відповіддю РУП ГУНП в Рівненській області від 26 червня 2023 року № 20315/200/01-2023 за період з 01 січня 2023 року до 08 червня 2023 року до РУП ГУНП в Рівненській області надійшло 9 повідомлень про вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_5 .

Протягом зазначеного періоду щодо ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_5 складено п`ять протоколів про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП, а також винесено один терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 128333 від 18 квітня 2023 року.

Щодо ОСОБА_1 Рівненським міським судом Рівненської області виносились постанови про притягнення його за адміністративні правопорушення за частиною першою статті 173-2 КУпАП від 26 травня 2023 року та від 21 серпня 2023 року.

ОСОБА_5 зверталася за медичною та психологічною допомогою до фахівців.

Згідно з довідкою від 06 березня 2024 року № 267/Д, виданою ОСОБА_5 благодійною організацією Одеський благодійний фонд «Шлях до Дому», діти: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постраждали від домашнього насильства, їм дійсно надаються послуги проживання, психологічного консультування та соціальної підтримки в Центрі захисту жінок, які постраждали від домашнього насильства та/або за ознакою статі «Aurora Women's Project» Одеського благодійного фонду «Шлях до Дому».

Питання про усунення ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дітьми ОСОБА_13 і ОСОБА_14 та їх вихованні розглядалося на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Рівненської міської ради 27 березня 2024 року. На засіданні комісії були присутні ОСОБА_1 і представник ОСОБА_5 - адвокат Кожуховська 3. В. Орган опіки та піклування вважав доцільним усунення перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми, встановивши можливість побачень з дітьми:у першу та третю неділю місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв; у другу та четверту суботу місяця з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв; на другий день після дня народження дітей; в день народження батька дітей; безперешкодне спілкування засобами телефонного та відеозв`язку.

У вказаному висновку зазначено, що сім`я ОСОБА_15 проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Батьки і діти зареєстровані у житловому приміщенні за вказаною адресою. 19 квітня 2023 року ОСОБА_16 з трьома малолітніми дітьми покинула помешкання, оскільки чоловік неодноразово вчиняв насильство стосовно неї, в тому числі в присутності дітей, і, на думку ОСОБА_17 , знову готувався до насильницьких дій, про що вона зрозуміла за станом, в якому перебувало їх спільне житло. Відтоді мама з дітьми проживала у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою створені достатні умови для проживання, виховання і розвитку дітей: вони мали місця для сну, підготовки до занять, місце для ігор та відпочинку. За місцем проживання малолітні були забезпечені харчуванням, одягом, взуттям, іграшками та іншими особистими речами. З грудня 2023 року ОСОБА_5 з дітьми перебуває в Центрі захисту жінок, які постраждали від домашнього насильства та/або за ознакою статі, Одеського благодійного фонду «Шлях до Дому», де їм надаються послуги проживання, психологічного консультування та соціальної підтримки.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема, він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

У справі, яка переглядається, встановлено, що між сторонами існує конфлікт щодо визначення способу участі батька у спілкуванні з малолітніми дітьми та у їх вихованні.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив визначити спосіб його участі у вихованні дітей, зокрема шляхом встановлення графіка побачень з дочками.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка, частково погоджуючись із позовними вимогами, не заперечувала щодо визначення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дітей, а саме: перша і третя неділя місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. за місцем проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками) у присутності матері; друга і четверта субота місяця з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за місцем проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками) у присутності матері; на наступний день після дня народження дітей за місцем проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками) у присутності матері; у день народження батька дітей за місцем проживання дітей з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. у присутності матері; спілкування засобами телефонного та відео зв`язку в межах призначеного судом графіка побачень, про що вказувала в апеляційній та касаційній скаргах.

За змістом частини другої статті 159 СК України обумовлення побачень з дитиною присутністю іншої особи можливе лише в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини.

У справі, що переглядається, встановлено наявність між сторонами неприязних відносин і конфліктів, що може негативно впливати на ставлення дітей до батька при проведенні його зустрічей з ними у присутності матері та перешкоджати налагодженню їх спілкування.

Визначаючи порядок побачень дітей з батьком без присутності матері, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, врахувавши принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дітьми та участь у їх вихованні, бажання батька брати участь у вихованні дітей, наявність конфлікту між батьками та неможливість сторін у справі самостійно дійти згоди щодо виховання дітей, вік дітей та відсутність обставин, які свідчили б про небезпеку для дітей з боку батька, дійшов правильного висновку про доцільність проведення побачень дітей з батьком без присутності матері.

Колегія суддів вважає, що такий порядок відповідатиме найкращим інтересам дітей, сприятиме формуванню емоційного зв`язку з батьком та зменшенню впливу на дітей конфлікту між батьками.

З огляду на вказане, колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про необхідність визначення порядку побачень дітей з батьком у присутності матері.

Інші доводи касаційної скарги спрямовані на доведення необхідності переоцінити докази у тому контексті, який, на думку відповідачки, свідчить про необґрунтованість позовних вимог, тобто стосуються переоцінки доказів, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій всебічно, повно та об`єктивно надали оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судових рішень, Верховний Суд не встановив.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

З огляду на те, що касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк