УХВАЛА

11 березня 2026 року

м. Київ

справа № 760/2440/21

провадження № 61-2292 ск 26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Даниленко Євгеній Михайлович, на постанову Київського апеляційного суду від 03 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 до Національного авіаційного університету, Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд - УКБ», Товариства з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Буд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

1. У січні 2021 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому просили: 1) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 та 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 ; 2) визнати за ОСОБА_2 законним представником якої є ОСОБА_1 , право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 .

2. Солом`янський районний суд міста Києва рішенням від 12 травня 2025 року позов задовольнив. Визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 та 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 . Визнав за ОСОБА_2 , законним представником якої є ОСОБА_1 , право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 . Вирішив питання компенсації судових витрат.

3. Київський апеляційний суд постановою від 03 лютого 2026 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія» (далі - ТОВ «РК Траєкторія» ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Буд» (далі - ТОВ «Альфа-Капітал-Буд») задовольнив. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 травня 2025 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Вирішив питання компенсації судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

4. У лютому 2026 року до Верховного Суду засобами Електронного суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Даниленко Є. М., на постанову Київського апеляційного суду від 03 лютого 2026 року, в якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

5. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 лютого 2026 року справу призначено судді-доповідачу Пророку В. В., судді, які входять до складу колегії: Калараш А. А., Петров Є. В.

6. На підставі розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 11 березня 2026 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями на підставі службової записки судді Пророка В. В.

7. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 березня 2026 року справу призначено судді?доповідачу Пророку В. В., судді, які входять до складу колегії: Грушицький А. І., Петров Є. В.

8. Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

9. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

10. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

11. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

12. Ціна позову в цій справі, як зазначає скаржник в касаційній скарзі, становить 493 519,39 грн, що станом на 01 січня 2026 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн х 250 = 832 000,00 грн). Тобто судові рішення у справі № 760/2440/21 не підлягають касаційному перегляду в силу вимог закону.

13. Касаційна скарга містить посилання на підпункти «а», «в» та «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відповідно до яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, у випадках, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу таякщо суд першої інстанції відніс справу до малозначної помилково.

14. Так заявник обґрунтовуючи посилання на пункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України заявник, зазначає, що касаційна скарга стосується питань права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, щодо яких відсутній відповідний висновок Верховного Суду, та наводить питання, які фактично стосуються перегляду справи по суті та переоцінки доказів у справі.

15. Наведена скаржником обставина, передбачена підпунктом «а» пункту 3 частини третьої статті 389 ЦПК України, зводиться виключно до незгоди із оскаржуваним судовим рішенням та встановленими судом обставинами справи і не містять належного обґрунтування наявності актуальної правової проблеми. Заявником не зазначено про неоднакове застосування касаційним судом (згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України саме його висновки, викладені в постановах, повинні враховуватися судами при виборі і застосуванні норм права) одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, що вказувало б на необхідність формування єдиної правозастосовчої практики. Тому таке формальне посилання заявника на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не свідчить про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

16. Крім цього кількісний критерій має відображати той факт, що правова проблема наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

17. Обґрунтовуючи підпункти «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України вказує на те, що справа має виняткове значення для позивачів, оскільки вони інвестували в придбання спірної квартири всі свої заощадження, а також те, що отримання права власності на квартиру - це можливість покращення житлових умов.

18. Перевіривши зазначені доводи касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що наведена заявником підстава про виняткове значення справи для позивачів не дає достатніх підстав для висновку про необхідність відкриття касаційного провадження в цій справі, оскільки один лише фінансовий критерій не може бути визначальним для виняткового значення справи.

19. Посилаючись на підпункт «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України заявник зазначає, що суд не визнавав цю справу справою незначної складності чи малозначною, розгляд справи здійснювався в порядку загального позовного провадження.

20. Верховний Суд не бере до уваги зазначене посилання, оскільки воно є помилковим та формальним, адже виняток визначений підпунктом «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України стосується випадків, коли саме суд першої інстанції визнав справу малозначною помилково.

21. Верховний Суд зауважує, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

22. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

23. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

24. Оскарження в суді третьої інстанції має відбуватися щодо справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, що забезпечує ефективність касаційного провадження.

25. Зазначене відповідає і Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

26. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України є джерелом права, умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

27. При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

28. Вказане також узгоджується з висновками, викладеними в рішенні Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10?р(ІІ)/2023 у справі № 3 ?88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), яким, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Так, у вказаному рішенні серед іншого, зазначено, що внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики. Конституційний Суд України вважає, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження у малозначних справах (пункти 7.8-7.10).

29. Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

30. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

31. Враховуючи наведене, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

32. Крім цього, Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

33. За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389-392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 до Національного авіаційного університету, Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд - УКБ», Товариства з обмеженою відповідальністю «РК Траєкторія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Буд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Даниленко Євгеній Михайлович, на постанову Київського апеляційного суду від 03 лютого 2026 року.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді /підпис/ В. В. Пророк

/підпис/ А. І. Грушицький

/підпис/ Є. В. Петров