УХВАЛА

17 березня 2026 року

м. Київ

справа № 753/1213/25

провадження № 61-13849св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - Салтівська окружна прокуратура м. Харкова, яка діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року Салтівська окружна прокуратура м. Харкова, яка діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року заяву Салтівської окружної прокуратури м. Харкова, яка діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради, про забезпечення позову задоволено; заборонено ОСОБА_2 , державним реєстраторам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, укладати будь-які правочини щодо нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 753/1213/25.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року в задоволенні позовних вимог Салтівської окружної прокуратури м. Харкова, яка діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради, відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 22 січня 2025 року в цій справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року апеляційну скаргу, яку від імені заступника керівника Харківської обласної прокуратури підписав Кравченко А. Г., на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року повернуто заявникові.

У листопаді 2025 року заступник керівника Харківської обласної прокуратури подав Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року скасувати, справу передати для розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 753/1213/25 та витребувано справу із суду першої інстанції.

У грудні 2025 року від ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому вона просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу апеляційного суду - без змін.

У лютому 2026 року матеріали справи № 753/1213/25 надійшли до Верховного Суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій, які необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, що передбачені частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

У касаційній скарзі заступника керівника Харківської обласної прокуратури містяться клопотання про розгляд справи за участю представника Офісу Генерального прокурора та щодо повідомлення про дату, час та місце розгляду касаційної скарги сторін у справі, Харківської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.

Верховним Судом не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, і така необхідність відсутня, а тому в задоволенні клопотань заступника керівника Харківської обласної прокуратури слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити заступнику керівника Харківської обласної прокуратури у задоволенні клопотання про розгляд справи за участю представника Офісу Генерального прокурора.

Відмовити заступнику керівника Харківської обласної прокуратури у задоволенні клопотання щодо повідомлення про дату, час та місце розгляду касаційної скарги сторін у справі, Харківської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора.

Справу № 753/1213/25 призначити до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у кількості п`яти суддів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному вебпорталі судової влади України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат