УХВАЛА

19 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 496/5888/15-ц

провадження № 61-2028ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рубля Тетяна Михайлівна, про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищевказаним позовом до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рубля Т. М. (далі - приватний нотаріус ОМНО Рубля Т. М.),

в якому просив суд стягнути заборгованість за договором позики від 18 березня 2013 року у розмірі 16 207,68 доларів США, що еквівалентно 381 204,63 грн

з кожного, а разом 32 415,36 доларів США, що еквівалентно 762 409,27 грн за офіційним курсом Національного банку України станом на 17 грудня 2015 року, яка складається з основної суми боргу 13 000,00 доларів США, 9 516,00 доларів США - пені та 9 899,36 доларів США - інфляції.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 05 лютого

2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус ОМНО Рубля Т. М., про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 18 березня 2013 року у розмірі 16 207,68 доларів США, що еквівалентно 381 204,63 грн з кожного, а разом 32 415,36 доларів США, що еквівалентно 762 409,27 грн за офіційним курсом Національного банку України станом на 17 грудня 2015 року.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір

у розмірі 6 890,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 05 лютого

2016 року змінено, зменшено розмір стягнутої з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 18 березня 2013 року з 16 207,68 доларів США до 8 281,00 доларів США з кожного.

Зменшено розмір стягнутого з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судового збору з 6 890,00 грн до 3 520,31 грн з кожного.

В іншій частині заочне рішення суду залишено без змін.

Компенсовано ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України, судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 580,92 грн.

17 лютого 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року (надійшла до суду 18 лютого 2025 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У постанові Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року не зазначено дати виготовлення повного тексту, отже останній тридцятий день на касаційне оскарження припадає на 27 листопада 2025 року (п`ятниця).

Заявник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 17 лютого 2026 року, тобто з пропуском строку подачі касаційної скарги.

У касаційній скарзі заявник вказує, що повний текст постанови опубліковано

22 січня 2026 року.

Відповідно до Єдиного держаного реєстру судових рішень постанова Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року надіслана судом 21 січня 2026 року, зареєстрована - 22 січня 2026 року, забезпечено надання загального доступу -

23 січня 2026 року.

Однак, оскільки заявник не заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідного клопотання.

Також, у касаційній скарзі порушено вимоги пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України, а саме: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), оскільки у касаційній скарзі не зазначено місце проживання чи перебування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з частиною шостою статті 43 ЦПК України процесуальні документи

в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду

з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи

в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до пункту 29 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), у разі подання до суду документів

в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Згідно із частиною сьомою статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Так, касаційна скарга була сформована в системі «Електронний суд», проте доказів надсилання листом з описом вкладення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 копій цієї касаційної скарги заявник не надав.

Верховний Суд не бере до уваги квитанцію № 6000358 про направлення касаційної скарги ОСОБА_5 , оскільки у суду відсутні докази того, що ОСОБА_5 має право представляти інтереси ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у Верховному Суді.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць