МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2026 р. Справа № 370/2594/25

Провадження № 2/370/882/25

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., розглянувши у приміщенні суду у селищі Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 17.10.2022 року у справі № 370/3037/21 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди. Вказаним рішенням ухвалено: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 133 417, 65 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1334,18 грн та витрати пов`язані із залученням експертів в розмірі 2900,00 грн, а всього: 4234,18 грн».

Також рішенням Макарівського районного суду Київської області від 07.05.2024 року у справі № 370/168/24 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Вказаним рішенням ухвалено з-поміж іншого: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 4542,00 грн».

Відповідачка внесла на рахунок з обліку депозитних сум приватного виконавця грошові кошти лише 14.08.2025 року. При цьому прострочила виконання грошового зобов`язання в період з 17.11.2022 по 14.08.2025 (1002 дні) та в період з 17.06.2024 по 14.08.2024 (424 дні). Тому позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 3 % річних у розмірі 11 483,24 грн, інфляційні втратиу розмірі 36 300,27 грн, а також судові витрати.

Ухвалою суду від 27.08.2025 р. позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали від 27.08.2025 р. та копію позовної заяви з додатками відповідач отримала 17.09.2025 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням № 645.

У встановлений судом строк відповідач, в особі свого представника адвоката Котовича І.О., подала до суду відзив, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві відповідач вказала про визнання позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з чим просила повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 605, 70 коп. Також відповідач просила за відсутності доказів понесення витрат на правничу допомогу у стягненні таких судових витрат ОСОБА_1 - відмовити. У випадку надання доказів понесення витрат на правничу допомогу зменшити такі витрати до 5 тис грн.

Також, 29.09.2025 р. відповідач, в особі свого представника адвоката Котовича І.О., подала до суду заяву про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 02.10.2025 р. позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

13.10.2025 р. від представника позивача адвоката Крекіна М.Д. до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 13.10.2025 р. продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 17.10.2022 року у справі № 370/3037/21 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди. Вказаним рішенням ухвалено: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 133 417, 65 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1334,18 грн та витрати пов`язані із залученням експертів в розмірі 2900,00 грн, а всього: 4234,18 грн» (а.с. 7-10).

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 07.05.2024 року у справі № 370/168/24 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Вказаним рішенням ухвалено з-поміж іншого: « Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 4542,00 грн» (а.с. 11-15).

З листа приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула І.І. від 18.08.2025 р. слідує, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича перебуває зведене виконавче провадження № 78766693 до складу якого входять:

виконавче провадження № 78766538 з примусового виконання виконавчого листа №370/3037/21 від 22.12.2022 року, що видав Макарівський районний суд Київської області про «Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), матеріальну шкоду у розмірі 133417,65 грн.».

виконавче провадження № 78766324 з примусового виконання виконавчого листа №370/168/24 від 10.09.2024 року, що видав Макарівський районний суд Київської області про «Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір в сумі 4542,00 грн.».

виконавче провадження № 78766155 з примусового виконання виконавчого листа № 370/3037/21 від 22.12.2022 року, що видав Макарівський районний суд Київської області про «Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1334,18 грн. та витрати пов`язані із залученням експертів в розмірі 2900.00 грн., а всього: 4234,18 грн.».

Станом на 06.08.2025 року рішення не було виконано.

14.08.2025 року на рахунок з обліку депозитних сум приватного виконавця надійшли грошові кошти від боржника у межах виконавчого провадження № 78766324.

15.08.2025 року приватним виконавцем керуючись п.9 ч.1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 78766324.

14.08.2025 року на рахунок з обліку депозитних сум приватного виконавця надійшли грошові кошти від боржника у межах виконавчого провадження №78766155.

15.08.2025 року приватним виконавцем керуючись п.9 ч.1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №78766155.

15.08.2025 року на рахунок з обліку депозитних сум приватного виконавця надійшли грошові кошти від боржника у межах виконавчого провадження № 78766538.

18.08.2025 року приватним виконавцем керуючись п.9 ч.1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №78766538 (а.с. 16-17).

При цьому позивачем нараховано 3 % річних та інфляційні втрати, за дні прострочення виконання грошового зобов`язання в період з 17.11.2022 по 14.08.2025 (1002 дні) та в період з 17.06.2024 по 14.08.2024 (424 дні).

Згідно розрахунку позивача за період з 17.11.2022 по 14.08.2025 (1002 дні) (сума заборгованості 137 651,83 грн) 3 % річних становлять 11 325,16 грн, інфляційні втрати становлять 35 658,95 грн(а.с. 20-22).

Згідно розрахунку позивача за період з 17.06.2024 по 14.08.2024 (424 дні) (сума заборгованості 4542,00 грн) 3 % річних становлять 158,08 грн, інфляційні втрати становлять 641,32 грн(а.с. 23-24).

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд керується також наступним.

Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

За загальним правилом, рішення суду виконують після набрання ним законної сили. Особа може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Отже, 3% річних та інфляційні втрати продовжують нараховуватися до моменту фактичного погашення заборгованості.

Таким чином, з ухвалення рішення про стягнення коштів у 2022 році та у 2024 році зобов`язання відповідача їх сплатити до моменту фактичного погашення заборгованості тривало, відтак, позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Таким чином, суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у позивача з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Тож, приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ст. 141, ст. 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору (1 211,20 грн) в сумі 605,60 грн, при цьому решту 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 грн слід повернути позивачу з державного бюджету, оскільки відповідач визнала позов.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 206, 247, 265, 354-355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3 % річних у розмірі 11 483,24 грн, інфляційні втратиу розмірі 36 300,27 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір в сумі 605,60 грн.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 605,60 грн судового збору з державного бюджету.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 23.03.2026 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Л.В. Білоцька