Справа №720/3611/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Павлінчука С. С.

з участю секретаря Політнічук Л.В

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Новоселиця цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, по якому виникла заборгованість у зв`язку із невиконанням відповідачем його умов.

Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення заборгованості розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Новоселицького районного суду було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності та не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідач у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк подав відзив на позов в якому позовні вимоги не визнав та заперечував факт укладення кредитного договору та отримання ним кредитних коштів. Він зазначає про те, що не має доказів приєднання позивача до системи BankID, немає первинних бухгалтерських документів щодо перерахування кредитних коштів, військовослужбовцям відсотки за користування кредитом під час військового стану не нараховуються.

Заявою представника позивача було зменшено позовні вимоги, та він відмовився від стягнення відсотків та просив стягнути лише тіло та комісію.

Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, які встановлені судом

Судом встановлено, що 14.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» з метою отримання кредиту та шляхом підписання заявки та відповіді про прийняття пропозиції (акцепт) та заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення договору (оферти), підписав кредитний договір №14. 10.2023-100002763 від 14.10.2023 року.

Вищевказану заявку, пропозицію про укладення кредитного договору та відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) ОСОБА_1 підписав за допомогою накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Н717».

Електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (п.2.1. пропозиції).

За цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти, комісію (п.3.1. пропозиції).

Відповідно до кредитного договору, зокрема п.п.2-4 відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), кредит надається на наступних умовах: сума кредиту 11000 грн; строк, на який надається кредит - 42 дні з дати його надання; дата повернення кредиту 24.11.2023 року, черговий період сплати відсотків 14 днів.

Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит.

Комісія, пов`язана з наданням кредиту 15 відсотків від суми кредиту та дорівнює 1650 гривень, розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту (п.9 заявки).

Відповідно до п.4.1. пропозиції кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача №431414-XXXXXX-4863.

Відповідно до квитанції № від 14.10.2023 року платіж здійснювався за допомогою системи LiqPay шляхом перерахування 11000 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 -XXXXXX-4863, призначення платежу видача за договором кредиту №14.10.2023-100002763 від 14.10.2023 року, а тому суд вважає доведеним обов`язок позивача щодо перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №14.10.2023-100002763 заборгованість ОСОБА_1 по цьому кредитному договору складає 11150 гривень в тому числі, 9500 гривень - за тілом кредиту та 1650 гривень - комісія.

Щодо укладення кредитного договору

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, який укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Договір, який укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч.4, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону)пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ч.8 ст.11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20).

Такі дії сторін у даній справі свідчать про укладення кредитного договору з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину, оскільки він був підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, який остання отримала на номер мобільного телефону.

Заперечення представника відповідача щодо неукладення кредитного договору спростовується листом АТ «ПУМБ» про те, що картка № НОМЕР_1 -XXXXXX-4863 належить ОСОБА_1 та на цей рахунок 14.10.2023 року (день укладення кредитного договору) було перераховано 11 000 гривень. В свою чергу відповідачем не було надано жодних розумних пояснень щодо підстав отримання ним вказаного числа вищевказаної суми іншої, ніж отримання кредиту.

Щодо заперечення представника відповідача про відсутність доказів про приєднання позивача до системи BankID, то в суду немає сумнівів в такій обставині, оскільки позивач надав в якості доказу скріншот із програмного комплексу, в якому за анкетними даними відповідача через систему BankID було його ідентифіковано, та отримано інформацію про його фінансовий номер мобільного телефону, ІПН, число, місяць, рік народження, місце реєстрації, дані про реквізити його паспорту.

Крім того, інформація про зареєстрованих учасників системи BankID є у вільному доступі на офіційному сайті Національного банку України за покликанням «https://bank.gov.ua/ua/bank-id-nbu/abonents», де за пошуковим запитом «Споживчий центр» наявна позитивна інформація.

Щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та комісії.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).

Факт перерахування позивачем на рахунок ОСОБА_1 11000 грн по договору №14.10.2023-100002763 підтверджується інформацією про рух коштів АТ «ПУМБ» від 20.08.2025 року про те, що 14.10.2023 року на рахунок із маскою № НОМЕР_1 -XXXXXX-4863 було перераховано вказану суму, а факт належності вказаного рахунку ОСОБА_1 листом АТ «ПУМБ» про те, що вказана картка прив`язана до рахунку № НОМЕР_2 , який належить відповідачу.

Таким чином, позивач свій обов`язок по договору виконав, що доведено належними та допустимими доказами.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №14.10.2023-100002763 від 14.10.2023 року борг ОСОБА_1 по цьому кредитному договору складає 9500 гривень за тілом та 1650 гривень за комісією.

Розрахунок заборгованості здійснено в межах строку кредитування визначеного умовами договору, та перевірено судом на відповідність його положенням. Під час розгляду справи суд не встановив обставин, які б свідчили про помилковість такого розрахунку.

Нарахування заборгованості по комісії в розмірі 1650 гривень підлягає також задоволенню, оскільки вона передбачена в п.9 заявки до договору та є обґрунтованою необхідністю залучення еквайрингового посередника для перерахування кредитних коштів.

Таким чином, із відповідача слід стягнути 11150 гривень за кредитом, оскільки вказана заборгованість підтверджується наявним розрахунком заборгованості та листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про перерахування кредитних коштів.

Висновки за результатами розгляду справи

За таких обставин суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» підлягає задоволенню та із відповідача на користь позивача слід стягнути прострочену заборгованість по тілу кредиту та комісією за кредитним договором №14. 10.2023-100002763 від 14.10.2023 року в сумі 11150 гривень.

Розподіл судових витрат

У зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід стягнути судовий збір на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у розмірі 2422,4 грн.

На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 633, 634, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , РНКОПП: НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», код ЄДР:37356833, юридична адреса: вул.Саксаганського,133-А м.Київ заборгованість за кредитним договором №14. 10.2023-100002763 від 14.10.2023 року року у розмірі 11150 (одинадцять тисяч сто п`ятдесят) гривень та 2422,4 гривень судових витрат.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Сергій ПАВЛІНЧУК