Справа№938/133/26
Провадження № 4-с/938/4/26
УХВАЛА

іменем України

26 лютого 2026 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Чекан Н.М.

з участю секретаря судового засідання Мартищук Х.Я.

скаржника ОСОБА_1

представника суб`єкта, діяння якого оскаржується, Мартищук Г.Ф.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 щодо начальника Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мартищук Ганни Федорівни, інші учасники виконавчого провадження: ОСОБА_2 , Косівська окружна прокуратура про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Верховинського районного суду Івано-Франківської області надійшла скарга ОСОБА_1 про визнання бездіяльності начальника Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо вирішення заяви про скасування постанови про накладення арешту на нерухоме майно та оголошення заборони на його відчуження та зобов`язання начальника винести постанову про скасування арешту на майно у виконавчому провадженні, в якому стягувач - Верховинське управління державної казначейської служби України Івано-Франківської області, інший учасник - ОСОБА_2

Скаргу обгрунтовано тим, що вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2010 року в кримінальній справі №1-6/10 її - ОСОБА_1 визнано винною за ч. 3 ст. 27, ч.3, ст. 191, ч.ч. 2,3 ст. 358 КК України та на підставі ст. 70 КК України засуджено на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з обслуговуванням грошових коштів та матеріальних цінностей на підприємствах, у установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України її звільнено від відбування основного покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. Цивільний позов прокурора задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в дохід держави 75302,50 гривні, заподіяної злочином шкоди. На виконання вироку суду Верховинським районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист від 14 січня 2011 року № 1-6/10. Надалі 24 січня 2011 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Верховинського районного управління юстиції Прокопишин Мирославою Михайлівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43618274 по виконанню виконавчого листа від 14 січня 2011 № 1-6/10, надалі 02 лютого 2011 року - постанову про накладення арешту на майно боржника, а 30 червня 2011 року - постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» за відсутністю у боржника майна, яке можна описати та реалізувати в рахунок погашення боргу. В подальшому відділом державної виконавчої служби відкривалися та завершувалися з тієї самої підстави наступні виконавчі провадження - № 33025420, яке відкрито 11 червня 2012 року та завершено 26 жовтня 2012 року, №36432247, яке відкрито 07 лютого 2013 року та завершено 25 червня 2013 року, №39316656, яке відкрито 12 серпня 2013 року та завершено 10 жовтня 2013 року, №41424023, яке відкрито 09 січня 2014 року та завершено24 квітня 2014 року. У подальшому 05 червня 2014 року виконуючим обов`язки начальника Верховинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Пантелюком Романом Михайловичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43618274, а старшим державним виконавцем Верховинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Томащук Аллою Ярославівною 30 вересня 2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2, ч. 1, ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». З часу закінчення виконавчих дій минуло більше 10 років, а постанову про накладення арешту на майно скаржника не скасовано. З інформаційної довідки №438352511 від 06 серпня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, сформованої державним реєстратором Верховинської селищної ради вбачається, що державним реєстратором Івано-Франківської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 31 березня 2011 року за № 11014227 накладено арешт на нерухоме майно громадянки ОСОБА_3 на підстав постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02 лютого 2011 року № 24009165, прийнятої відділом державної виконавчої служби Верховинського районного управління юстиції. Скаржник звернула увагу на те, що згадуваною постановою накладено арешт на майно ОСОБА_3 , яке їй належало під час перебування в шлюбі з ОСОБА_4 . Цей шлюб між ними було розірвано 08 лютого 2000 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 . В зв`язку з цим, 11 грудня 2025 року вона звернулася до Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління юстиції України зі заявою про скасування постанови про арешт належного їй майна. Листом начальника Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства, юстиції України № 25.1-24/19028 від 29 грудня 2025 року їй відмовлено у знятті арешту. Копію вказаної відповіді їй вручено 30.12.2025 року, саме тоді вона дізналася про порушення її права. Надалі 05.01.2026 року вона звернулася зі скаргою до суду, однак ухвалою суду від 07.01.2026 року скаргу повернено без розгляду через допущені недоліки під час її оформлення. Після виправлених недоліків вона повторно звернулася до суду із цією скаргою.

Ухвалою суду від 27.01.2026 року відкрито провадження у справі, призначено скаргу до судового розгляду на 11.02.2026 року о 15.00 годин, запропоновано Верховинському відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подати пояснення, заперечення по суті скарги, та докази, якими він буде обґрунтовувати власні пояснення чи заперечення.

Від стягувача Верховинського управління Державної казначейської служби України Івано-Франківської області до суду поступили пояснення, в якому представник просив виключити управління як стягувача, оскільки воно зі скаржником у жодних правовідносинах не перебуває та не зверталося як стягувач до Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з будь-якими виконавчими документами.

Від начальника Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мартищук Ганни Федорівни до суду 11.02.2026 року поступили заперечення на скаргу ОСОБА_1 . Заперечення обґрунтовано тим, що на виконанні у відділі перебувало 9 (дев`ять) виконавчих проваджень (ВП №№ 8412064,9402852, 24009156, 24009156, 33025420, 36432247, 39316656, 41424023, 43618274) по виконавчих документах про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь стягувачів в особі держави. По даних виконавчих провадженнях (ВП №№ 8412064, 9402852, 24009156, 24009156,33025420, 36432247, 39316656, 41424023, 43618274) винесені постанови про повернення виконавчого документа стягучеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (у редакції, що діяла на момент вчинення дій). В зв`язку з тим, що боржником ОСОБА_1 добровільно заборгованість по даних виконавчих провадженнях не сплачувалась, державним виконавцем накладено арешти на нерухоме майно боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на момент вчинення дій), підстав для зняття обтяжень немає у зв`язку з поверненням виконавчих документів без виконання. Виконавчі провадження були знищені за закінченням терміну зберігання, що унеможливлює надання первинних документів, надано копії витягів із спецрозділу. Крім того, на момент вчинення виконавчих дій даних виконавчих проваджень ОСОБА_5 не була начальником відділу і не здійснювала виконавчі дії.

Ухвалою суду 11.02.2026 року продовжено строк розгляду цієї справи, витребувано від Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністрества юстиції України належно завірені копії матеріалів виконавчого провадження №24009165. У разі їх відсутності витребувано інформацію, чи відкривалося виконавче провадження №24009165, якщо так, то вказати його сторони (стягувача та боржника), дату його відкриття, назву виконавчого документа (зі зазначенням номера та суті справи), назву органу, що видав цей виконавчий документ, проведені в ньому виконоавчі дії та результати виконання. Змінено учасника справи з Верховинського управління державної казначейської служби України Івано-Франківської області на Косівську окружну прокуратуру Івано-Франківської області

Від Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України до суду поступили додаткові пояснення, в яких начальник відділу просила відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 . Також на виконання ухвали суду від 11.02.2026 року повідомлено, що виконавче провадження ВП № 24009165 на виконанні у відділі не перебувало, надати завірені копії матеріалів виконавчого провадження та інформацію немає можливості. Проте на виконанні головного державного виконавця Прокопишин Мирослави Михайлівни перебувало виконавче провадження АСВП № 24009156 від 24.01.2011 року по виконанню виконавчого листа № 1-6 від 14.01.2011 року, виданого Верховинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в дохід держави 75302,50 грн. заподіяної злочином шкоди. Згідно копії витягу із спецрозділу 25.01.2011 року головним державним виконавцем Прокопишин М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 25.01.2011 року винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, 02.02.2011 року винесено постанову про арешт майна боржника в межах суми 75302,50 грн згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) (в редакції Закону, чинній на момент вчинення виконавчих дій) з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення коштів, 07.02.2011 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору. 31.03.2011 року в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна накладено арешт на все нерухоме майно, де допущено помилку в номері виконавчого провадження, а саме ВП № 24009165, а у відділі перебувало ВП № 24009156. У виконавчому документі зазначаються дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема реєстраційний номер облікової картки платника податків, про що свідчить даний арешт накладений по РНОКПП боржника. При зміні прізвища, реєстраційний номер облікової картки платника податків не змінюється. 30.06.2011 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, чинній на момент вчинення виконавчих дій). Позивачем не надано доказів повного погашення заборгованості перед стягувачем. Наявність арешту є законним обтяженням, спрямованим на захист прав кредитора, які не припиняються самим лише фактом спливу часу чи передачі справи до архіву. Факт знищення матеріалів виконавчого провадження за закінченням терміну зберігання (згідно з Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями) не є доказом відсутності боргу. Навпаки, це унеможливлює перевірку виконавцем факту сплати боргу в минулому, а отже виключає законність зняття арешту без рішення суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснила, що вона була обвинуваченою у кримінальній справі ,в якій задоволено позов прокурора про стягнення з неї грошових коштів. Внаслідок цього на її, як ОСОБА_3 , майно накладено арешт. При зміні нею прізвища з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». Шкоду,завдану злочином, нею не відшкодовано.

Начальник Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мартищук Г.Ф. у судовому засіданні пояснила, що в той час працювала державним виконавцем, ОСОБА_3 боржник не виконала рішення суду, пояснивши, що в неї немає коштів та немає майна. Арешт на майн накладено за прізвищем ОСОБА_6 , а не ОСОБА_7 , бо в ті роки реєстр підтягував осіб за кодом. У відділі ДВС в архіві нічого не збереглося. Виконавче провадження № 24009165 не відкривалося.

Інші учасники виконавчого провадження у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд неповідомили.

За вимогами ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку.

Із правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від від 10.04.2019 року в справі №806/2886/17, провадження №11-1248апп18 вбачається, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця щодо виконання виконавчого документа, виданого на виконання задоволеного в межах кримінального провадження цивільного позову, можуть бути оскаржені у порядку цивільного судочинства

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно зі ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як виснував Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24.06.2021 у справі №127/11276/20, у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Таким чином, Харук М.Ю., оскаржуючи бездіяльність начальника ДВС у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мартищук Ганни Федорівни щодо скасування постанови про накладення арешту на нерухоме майно та зобов`язання начальника вчинити дії, вірно обрано спосіб захисту порушеного її права шляхом подання до суду відповідно скарги.

Судом встановлено, що вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 29.12.2010 року (а.с.35-44) в кримінальній справі №1-6/10 ОСОБА_1 визнано винною за ч.3, ст. 191, ч.ч. 2,3 ст. 358 КК України та на підставі ст. 70 КК України засуджено на 4 роки обмеження волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з обслуговуванням грошових коштів та матеріальних цінностей на підприємствах, у установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді 4 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік. Цивільний позов прокурора задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в дохід держави 75302,50 гривні, заподіяної злочином шкоди.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 08.02.2000 року (а.с.33), шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано 08.02.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Верховинського районного управління юстиції.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.34) вбачається, що ОСОБА_3 22.12.2005 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_1 , про що складено актовий запис №88 відділом реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області.

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, номер інформаційної довідки 438352511 від 06 серпня 2025 року (а.с.31) встановлено, що державним реєстратором Івано-Франківської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 31 березня 2011 року за № 11014227 накладено арешт на нерухоме майно громадянки ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 на підстав постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02 лютого 2011 року № 24009165, відділом державної виконавчої служби Верховинського районного управління юстиції.

Як вбачається з картки платника податків, долученої в судовому засіданні скаржником (а.с.123) РНОКПП ОСОБА_1 НОМЕР_4 .

Із архіву Верховинського районного суду витребувано матеріали кримінальної справи №1-6/10 про обвинувачення ОСОБА_2 за ст..ст.27 ч.3-191 ч.4,358 ч.ч.2,3 КК України, ОСОБА_1 , ОСОБА_8 за ст.191 ч.4, 358 ч.ч.2,3 КК України, з якого долучено до цієї справи такі документи:

-постанову головного державного виконавця Прокопишин М.М від 04.05.2011 року, якою закінчено виконавче провадження №24009620 в зв`язку з фактичним повним виконання рішення про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат на енксперптизу штрафу в сумі 328,44 гривень, припинено чинність арешту майна боржника ОСОБА_9 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.112);

-постанову головного державного виконавця Прокопишин М.М від 25.01.2011 року (а.с.113), якою відкрито виконавче провадження №240098956 на виконання виконавчого листа №1-6, виданого Верховинським районним судом про стягнення з боржника ОСОБА_1 850 гривень штрафу в дохід держави;

-постанову головного державного виконавця Прокопишин М.М від 23.12.2011 року, якою закінчено виконавче провадження №240098956 в зв`язку з фактичним повним виконання рішення про стягнення штрафу в сумі 850 гривень, припинено чинність арешту майна боржника ОСОБА_9 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.113 зворот);

-постанову головного державного виконавця Прокопишин М.М від 25.01.2011 року (а.с.114) якою відкрито виконавче провадження №24009156 на виконання виконавчого листа №1-6, виданого Верховинським районним судом про стягнення з боржника ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 в дохід держави 75302,5 гривень, заподіяної злочином шкоди;

-постанову головного державного виконавця Прокопишин М.М від 30.06.2011 року у виконавчому провадженні №24009156, якою повернуто вищевказаний виконавчий документ стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника ОСОБА_9 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.115);

-постанову головного державного виконавця Прокопишин М.М від 20.04.2012 року у виконавчому провадженні №28491520 повернуто стягувачу виконавчий документ 1-6, виданий Верховинським районним судом про стягнення з боржника ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 в дохід держави 75302,5 гривень, заподіяної злочином шкоди, в зв`язку з відсутністю майна в боржника, припинено чинність арешту майна боржника ОСОБА_9 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.116);

-постанову в.о. начальника відділу Пантелюка Р.М. від 10.10.2013 року у виконавчому провадженні №39316656 повернуто стягувачу виконавчий документ 1-6, виданий Верховинським районним судом про стягнення з боржника ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 в дохід держави 75302,5 гривень, заподіяної злочином шкоди, в зв`язку з відсутністю майна в боржника, припинено чинність арешту майна боржника ОСОБА_9 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.117);

-постанову головного державного виконавця Прокопишина М.М від 02.12.2013 року у виконавчому провадженні №41121826, якою відмовлено в прийнятті виконавчого документа 1-6, виданого Верховинським районним судом про стягнення з боржника ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 в дохід держави 75302,5 гривень, заподіяної злочином шкоди (а.с.118);

-постанову головного державного виконавця Прокопишина М.М від 24.04.2014 року у виконавчому провадженні №41424023, якою повернуто стягувачу виконавчий документ 1-6, виданий Верховинським районним судом про стягнення з боржника ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 в дохід держави 75302,5 гривень, заподіяної злочином шкоди, в зв`язку з відсутністю майна в боржника, припинено чинність арешту майна боржника ОСОБА_9 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.119);

-лист Верховинського районного суду від 02.06.2014 року №1981/1-610, яким направлено до відділу ДВС Верховинського РУЮ для примусового виконання виконавчий лист 1-6, виданий Верховинським районним судом про стягнення з боржника ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 в дохід держави 75302,5 гривень, заподіяної злочином шкоди (а.с.120), який надійшов до адресата 05.06.2014 року (виконавче провадження №43618274) та його постановою від 30.09.2014 року повернуто стягувачу в зв`язку з відсутністю майна боржника (а.с.17-18), однак до суду фактично не поступив.

Таким чином, постановою посадової особи відділу державної виконавчої служби Верховинського районного управління юстиції від 02.11.2011 року на майно скаржника ОСОБА_10 , РНОКПП якої НОМЕР_4 , накладено арешт в межах неіснуючого виконавчого провадження 24009165, який не знято по даний час.

У ст. 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Також ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Таким чином, з урахуванням викладеного, наявність арешту/заборони на відчуження на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

У ст.451 ЦПК України закріплено, що суд постановляє ухвалу за результатами розгляду скарги що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби . У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Зважаючи на наведені обставини, суд не вбачає підстав для арешту майна скаржника, а тому слід зобов`язати начальника Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України усунути порушення шляхом скасування арешту майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , накладеного в процесі примусового виконання виконавчого листа № 1-6/10, виданого Верховинським районним судом 14 січня 2011 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №24009165 від 02 лютого 2011 року на ім`я боржника ОСОБА_3 , прийнятої головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Верховинського районного управління юстиції.

Також суд вважає, що слід відмовити в задоволенні заяви в частині визнання протиправною бездіяльності начальника Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, оскільки на момент вчинення виконавчих дій впродовж періоду з 2011 по 2014 роки щодо виконання виконавчого листа № 1-6/10, виданого Верховинським районним судом 14 січня 2011 року, ОСОБА_5 не була начальником відділу ДВС та не здійснювала виконавчі дії, а відповідно до ч.3 ст.450 ЦПК України, якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника. Такою особою є саме начальник Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мартищук Г.Ф.

Керуючись ст.ст. 4471 - 451 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задоволити частково.

Зобов`язати начальника Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України усунути порушення шляхом скасування арешту майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , накладеного в процесі примусового виконання виконавчого листа № 1-6/10, виданого Верховинським районним судом 14 січня 2011 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №24009165 від 02 лютого 2011 року на ім`я боржника ОСОБА_3 , прийнятої головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Верховинського районного управління юстиції.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Наталія ЧЕКАН