Справа № 345/6513/23
Провадження № 6/345/8/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Онушканича В.В.

за участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.

заявниці ОСОБА_1

позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.05.2025 року по справі №345/6513/23, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною заявою, а саме просить відстрочити виконання рішення суду від 15.05.2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення та стягнення комунальних платежів на пів року до 28.07.2026 року. Заяву мотивує тим, що 18.12.2025 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виселення її, ОСОБА_1 . Проте 05.12.2025 року нею надіслано касаційну скаргу на рішення суду. 19.12.2025 року касаційний суд отримав її касаційну скаргу. Крім того, 23.12.2025 року ОСОБА_1 надіслано касаційному суду клопотання про зупинення виконання рішення суду від 15.05.2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 06.11.2025 року.

ОСОБА_1 зазначає, що є обставини, внаслідок яких боржник не зможе виконати рішення суду і його виконання потрібно відстрочити на пів року до 28.07.2026 року. А саме, вважає, що обставини неможливості виконання рішення суду наступні: відповідач у строк та відповідно до ЦПК України для захисту своїх прав звернулася з касаційною скаргою; надіслано касаційному суду клопотання про зупинення виконання оскаржуваного рішення суду; зареєстрована заява про зупинення виконавчого провадження до Калуського відділу ДВС. У випадку відстрочення виконання рішення суду відповідач за цей час зможе належним чином виконати вимоги, а саме виселитися із квартири. Також вказує, що вини боржника у створенні таких обставин немає та застосування відстрочки виконання рішення у такому випадку не завдасть шкоди стягувачу.

Представник заявниці адвокат Сендецький В.Р. не прибув в приміщення суду ні 09.02.2026 р., ні 18.02.2026 р. Заявниця стверджувала, що 18.02.2026 її представник запізнюється через автомобільні затори на дорогах, через що початок судового засідання було відтерміновано орієнтовно на 30хв. Проте, її представник не прибув в приміщення суду навіть на момент завершення судового засідання.

Враховуючи, що представник заявниці (відповідачки) і під час розгляду справи по суті позову як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції неодноразово подавав клопотання про відкладення судових засідань з тих чи інших причин, то суд розцінює таку поведінку представника заявника (відповідача) як зловживання своїми правами і як таку, яка спрямована на затягування розгляду справи. Враховуючи положення ст. 435 ЦПК України, які не передбачають обов`язкової участі сторін під час розгляду судом клопотання про відстрочення виконання судового рішення, а також те, що представник заявниці завчасно та належним чином повідомлявся про час та місце проведення судового засідання, не скористався своїм правом брати участь в судовому засідання дистанційно через систему ВКЗ, то суд приходить до висновку, що з метою дотримання розумного строку розгляду поданої заяви, її розгляд слід провести без участі представника заявниці.

В судовому засіданні заявниця підтримала свою заяву про розстрочення виконання рішення про її виселення з квартири. Наголосила, що вона хоче дочекатись результатів оскарження рішення про її виселення в суді касаційної інстанції. Через поганий стан здоров`я вона не може забрати з квартири, з якої її виселяють, всі свої речі і для цього їй потрібен певний час. Водночас, вона визнала, що на даний час в квартирі за адресою АДРЕСА_1 вже не проживає, адже в цій квартирі вже змінено замок на вхідних дверях.

Позивачка в судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення. Наголосила, що на даний час рішення суду про виселення ОСОБА_1 з квартири за адресою АДРЕСА_1 фактично виконано, замки у квартирі змінені. Проте, у зв`язку із тим, що у квартирі залишилася частина речей ОСОБА_1 , квартиру на час зберігання майна опечатано. Відповідачці надано строк два місяці для того щоб організувати вивіз своїх речей з квартири. Тому позивачка на даний час не може повноцінно користуватися належною їй квартирою. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.05.2025 року по справі №345/6513/23 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення та стягнення комунальних платежів задоволено частково, виселено ОСОБА_1 , із квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 129-136).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 06.11.2025 року вищевказане рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.05.2025 року залишено без змін (а.с. 229-233). Тобто рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.05.2025 року набуло законної сили 06.11.2025 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Розділом VI ЦПК України врегульовані процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до частини 1 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. При цьому, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частини 3-4 статті 435 ЦПК України).

Перелік обставин, що можуть бути підставою для відстрочки або розстрочки виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним.

Тлумачення положень вищевказаної правової норми дає підстави дійти висновку, що питання відстрочення або розстрочення виконання рішення суду може бути розглянуто у виняткових випадках, що обумовлені об`єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення.

Відповідно до частини 5 статті 435 ЦПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року, справа № 2-55/10.

Крім того, право сторони звернутися із заявою про відстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Заявник як на підставу для відстрочення виконання рішення суду вказує на те, що нею подано касаційну скаргу на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.05.2025 року. Водночас така обставина не є обставиною, яка в розумінні положень ст. 435 ЦПК України є підставою для відстрочення виконання судового рішення.

Суд звертає увагу, що порядок зупинення виконання судового рішення до закінчення його перегляду в касаційному порядку передбачений ст. 436 ЦПК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку . Тобто повноваженнями зупиняти виконання судових рішень наділений власне суд касаційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статей 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Заявником не обґрунтовано винятковості випадку, у зв`язку з яким можливо відстрочити виконання вказаного рішення суду, не зазначено жодних обставин, які б свідчили про істотне ускладнення або неможливість виконання рішення, а відтак, і про необхідність відстрочення такого.

Суд зазначає, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року № 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Судове рішення (постанова, ухвала) - це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов`язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов`язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов`язаної особи та обов`язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов`язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов`язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Разом з тим, заявником не надано достатніх доказів на підтвердження виникнення виключних обставин, які б в розумінні статті 435 ЦПК України давали б підстави для відстрочки виконання рішення суду.

Крім того, як вбачається з долученої в судовому засіданні копії акту державного виконавця від 12.02.2026 року, складеного головним державним виконавцем Калуського відділу державної виконавчої служби Куйбідою О.І. за участю понятих та в присутності працівника поліції начальника сектору дільничних офіцерів поліції Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Ігоря Полив`яного, під час перевірки виконання рішення суду державним виконавцем було встановлено, що боржником ОСОБА_1 рішення суду, а саме її виселення з квартири за адресою АДРЕСА_1 виконано. Отже, рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.05.2025 року по справі №345/6513/23 на даний час фактично виконано.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 258, 259, 260, 353, 354, 435 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.05.2025 року по справі №345/6513/23 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Володимир ОНУШКАНИЧ