Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2/711/680/26
23 березня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.,
при секретарі Півень С.А.
представника позивача Каращука Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси (в режимі відеоконференції із представником позивача) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач ОСОБА_3 , в особі свого представника адвоката Каращука Юрія Ігоровича, який діє на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги №55-24 від 29.08.2024р. та ордеру серії АІ №20746660 від 12.12.2025р., звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з відповідача завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнову шкоду у розмірі 249 448 грн., понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 494,48 грн. та витрати на проведення оцінки у розмірі 10 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу «HYUNDAI SONATA» д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
23.08.2025 року о 23 год. 23 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «HYUNDAI SONATA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Н.Сотні, 121 в м. Черкаси, порушуючи вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості та скоїв наїзд на перешкоду (електроопору), внаслідок чого автомобіль та електроопора отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.
02.10.2025 року Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі № 711/8604/25 винесено постанову, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення.
З огляду на зазначене є встановленим факт того, що дорожньо-транспортна пригода , яка мала місце 23.08.2025 року, була скоєна з вини відповідача та автомобіль «HYUNDAI SONATA» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності позивачу, був пошкоджений внаслідок вказаної ДТП, тобто також з вини відповідача.
Також в позовній заяві зазначено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «HYUNDAI SONATA» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ «СК «УСТ», згідно полісу № 227952185 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
В досудовому порядку позивач, як власник пошкодженого транспортного засобу, в установленому законом порядку звернувся до ПАТ «СК «УСТ» із заявою про виплату йому страхового відшкодування у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що мала міс це 23.08.2025 року.
Однак, листом за вих. №. 03/5413 від 12.12.2025 року ПАТ «СК «УСТ» повідомило, що згідно ст. 30.1 Закону України № 3720-ІХ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова (регламентна) виплата не здійснюється за шкоду, заподіяну транспортному засобу, водій якого спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Таким чином, ПАТ «СК «УСТ» не має підстав для виплати позивачу страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-227952185, за шкоду заподіяну забезпеченому транспортному засобу «HYUNDAI SONATA» д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталася 23.08.2025 року, водій якого спричинив дорожньо-транспортну пригоду.
Отже, у страхової компанії відсутній обов`язок відшкодувати шкоду, завдану відповідачем.
Тож вартість матеріального збитку, завданого позивачу, становить 350 448 грн.
Таким чином, розмір майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля становить 249 448 грн. (різниця між вартістю автомобіля до ДТП - 350 448 грн. - та вартістю автомобіля в пошкодженому після ДТП стані - 101 000 грн).
Враховуючи положення ст. 22, 1166, 1187 ЦК України, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути із відповідача на його користь завдану йому майнову шкоду у розмірі 249 448 грн., судовий збір у розмірі 2 494,48 грн. та витрати на проведення оцінки у розмірі 10 000грн.
Письмового відзиву проти позовних вимог на адресу суду не надходило.
Ухвалою суду від 24.12.2025р. позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали.
У визначений ухвалою суду від 24.12.2025р. строк, представником позивача 30.12.2025р. подано на адресу суду заяву про усунення недоліків, якою долучено до матеріалів справи квитанцію від 25.12.2025р. про сплату судового збору в розмірі 2 494,48 грн.
07.01.2026р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції, представник позивача адвокат Каращук Ю.І., який діє на підставі ордеру серії АІ №2074660 від 12.12.2025р., підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.
Судовий виклик направлявся відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, разом з тим адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення відповідачу через відсутність адресату за зазначеною адресою, що в контексті положень п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України суд сприймає як повідомлення відповідача належним чином. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідача шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на веб-сайті суду, а також шляхом надсилання судової повістки у мобільний за стосунок «Vibеr» за номером телефону, вказаним у позовній, як контактний (документ доставлений 10.02.2026р.). Таким чином, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився у судове засідання з розгляду справи.
Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані стороною позивача докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
23.08.2025 року о 23 год. 23 хв. відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «HYUNDAI SONATA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Н.Сотні, 121 в м. Черкаси, порушуючи вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості та скоїв наїзд на перешкоду (електроопору), внаслідок чого автомобіль та електроопора отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.10.2025р. у справі №711/8604/25 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн. /а.с. 21-24/.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 8048 19.03.2024р., власником автомобіля «HYUNDAI SONATA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_3 /а.с. 19/.
На момент дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 23.08.2025 року о 23 год. 23хв., транспортний засіб «HYUNDAI SONATA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 був застрахований в ПАТ «СК «УСГ» згідно полісу №227952185 /а.с. 25/.
21.11.2025р. позивач звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак листом за вих. №03/5413 від 12.12.2025р. йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування за полісом ЕП-227952185 та повідомлено, що відповідно до положень ст. 30.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страхова (регламентна) виплата не здійснюється за шкоду заподіяну транспортному засобу, водій якого спричинив дорожньо-транспортну пригоду /а.с. 26-27/.
Крім того, з метою оцінки вартості автомобіля у пошкодженому після ДТП стані, позивач звертався до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , яким було проведено автотоварознавче дослідження КТЗ «HYUNDAI SONATA» реєстраційний номер НОМЕР_1 задля визначення ринкової вартості КТЗ пошкодженого в ДТП.
В зв`язку із зазначеним, позивач вказує, що розмір майнової шкоди завданої йому внаслідок пошкодження автомобіля «HYUNDAI SONATA» держ. № НОМЕР_1 становить 249 448 грн. (різниця між вартістю автомобіля до ДТП - 350 448 грн. - та вартістю автомобіля в пошкодженому після ДТП стані - 101 000 грн.), тому і звернувся до суду з даним позовом.
Таким чином, між сторонами існує спір щодо порядку відшкодування шкоди, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК).
Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності, тощо).
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди».
За обставинами спірних правовідносин судом встановлено факт керування 23.08.2025 року о 23год. 23хв. відповідачем ОСОБА_2 автомобілем «HYUNDAI SONATA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на прав власності належить позивачу, з порушенням вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП, а отже встановлений причинно наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та завданням шкоди майну позивача внаслідок скоєння відповідачем вказаної дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин.
За таких обставин, позовні вимоги щодо відшкодування позивачу матеріальної шкоди в розмірі 249 448 грн. є правомірними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з витрат позивача, пов`язаних зі сплатою судового збору в сумі 2 494,48 грн. /а.с. 91/, та оплатою послуг суб`єкта оціночної діяльності в загальному розмірі 10 000 грн. /а.с. 81, 83/.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з проведенням експертизи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Отже витрати позивача на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності є необхідними, а їх розмір складає 10 000 грн. та відповідає критеріям розумності та співмірності, а відтак такі витрати слід компенсувати позивачці за рахунок відповідача.
Щодо витрат позивача на правничу допомогу, то суд не вирішує дане питання під час ухвалення судового рішення, оскільки представником позивача зроблено заяву про надання доказів понесених позивачем витрат на правничу допомогу, в порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
За таких обставин, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України за рахунок відповідача слід компенсувати позивачу витрати з оплати судового збору в сумі 2 494,48 грн. та витрати, пов`язані з оплатою послуг суб`єкта оціночної діяльності в загальній сумі 10 000 грн., а всього 12 494,48 грн.
На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.7, 9, 11-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 249 448 грн., судові витрати в загальній сумі 12 494,48 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складений 23 березня 2026 року.

Головуючий: В.М. Скляренко