Справа № 212/8250/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: Головуючого судді Власенко М.Д., за участю секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., розглянувши в порядку ст.247 ЦПК України, за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу заяву скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на дії/бездіяльність Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),-

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2026 року представник Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (далі АТ КБ Приватбанк) звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії посадових осіб Покровського відділу ДВС щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 70372181 від 02 лютого 2026 року, скасувати вказану постанову та зобов`язати посадових осіб Покровського відділу ДВС поновити виконавче провадження № 70372181 та продовжити примусове виконання виконавчого листа № 212/8250/15-ц про стягнення боргу до повного погашення суми у розмірі 10114,54 доларів США.

В обґрунтування скарги зазначено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року задоволено частково позовні вимоги АТ КБ Приватбанк, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 20114,54 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31 липня 2015 року складало еквівалент 218575,20 грн. та судовий збір у розмірі 2297,54 грн. На виконання вказано рішення судом було видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання та 17 листопада 2022 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 70372181. 02 лютого 2026 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 70372181 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження, у зв`язку з фактичним виконанням рішення у повному обсязі. Вважають вказану постанову незаконною, передчасною та такою, що підлягає скасуванню. Згідно оскаржуваної постанови, боржником було сплачено грошову суму у розмірі 218575,20 грн. та судовий збір у розмірі 2297,54 грн., яка була зазначена у рішенні суду, як гривневий еквівалент станом на 2015 року, при цьому державним виконавцем не враховано правову природу зобов`язання та актуальну практику Верховного Суду України. У резолютивній частині рішення суду чітко визначає суму боргу в іноземній валюті 10 114,54 доларів США і зазначення еквіваленту в гривні в рішенні суду мало інформаційний характер станом на день ухвалення рішення або розрахунку позову і не змінює валюту зобов`язання. Фактичне невиконання рішення суду станом на момент здійснення виконавчих дій (2025-2026 роки) офіційний курс НБУ значно зріс порівняно з 2015 роком і сплачена боржником сума у розмірі 218 575,20 грн. при перерахунку за актуальним курсом НБУ на дату зарахування коштів, склала лише 5 383,36 доларів США. Таким чином, рішення суду про стягнення 10 114,54 доларів США виконано лише частково (приблизно на 53%), залишок боргу складає: 10 114,54 USD (борг за рішенням) - 5 383,36 USD (фактично отримано Банком) = 4 731,18 UDS.

Відповідно до ч.1 ст.450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Представник скаржника надав заяву про розгляд справи без його участі, скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь АТ КБ Приватбанк заборгованість за кредитним договором № KRK0G100150941 від 29 серпня 2007 року у розмірі 10114,54 доларів США, що за курсом 21,61 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31 липня 2015 року складає 218575 гривень 20 копійок, а також судовий збір в розмірі 2297 гривень 54 копійки.

Постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 17 листопада 2022 року відкрито виконавче провадження № 70372181 з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, виданого 01 березня 2016 року № 212/8250/15-ц, 2/212/346/16 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь АТ КБ Приватбанк у розмірі 10114,54 доларів США, що за курсом 21,61 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31 липня 2015 року складає 218575,20 грн., а також судовий збір в розмірі 2297,54 грн.

Постановою головного державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 02 лютого 2026 року виконавче провадження № 70372181 закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження, у зв`язку із стягненням боргу повністю.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до частини 1 статті 74 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною першою статті 18 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець зобов?язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 6 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції № 512/5 від 02 квітня 2012 року, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції № 512/5 від 02 квітня 2012 року, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст.524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

За правилом ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.49 Закону України Про виконавче провадження, у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду виснувала щодо особливостей звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті, зокрема висновки щодо застосування положень статті 53 Закону України Про виконавче провадження (№ 606-XIV), у яких вказано, що в разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана в резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми в національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена в резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/14 (провадження № 14-134цс18)).

У постанові від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16 (провадження № 14-446цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана в резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 500/5194/16, провадження № 14-81цс24).

Так, у рішенні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ Приватбанк заборгованості за кредитним договором, судом зазначено суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на 31 липня 2015 року. Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті 10114,54 доларів США, що станом на 31 липня 2015 року відповідно до службового розпорядження НБУ становило визначений еквівалент у національній валюті України 218575,20 грн.

В оскаржуваній постанові про закінчення виконавчого провадження держвиконавцем вказано, що сума,яка підлягає примусовому стягненню складає 10114,54 доларів США, що за курсом НБУ 21,61 станом на 31 липня 2015 року складає 218575,20 грн. В постанові також вказано, що борг стягнуто повністю, без конкретизації стягнутої суми. При цьому, стягувач АТ КБ Приватбанк наполягав, що на їх користь було стягнуто грошові кошти в розмірі 218575,20 грн., що за актуальним курсом НБУ на дату зарахування коштів складає лише 5383,36 доларів США і вказані обставини не спростовані державним виконавцем.

Таким чином, суд погоджується з доводами представника стягувача про те, що судове рішення повністю не виконане, оскільки з урахуванням актуального валютного курсу на дату закінчення виконавчого провадження залишок нестягнутої суми боргу складав 4731,18 доларів США.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову державний виконавець не дотримався вимог статті 53 Закону України Про виконавче провадження, на теперішній час вищевказане рішення суду залишається невиконаним, а отже постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав повного виконання рішення суду є неправомірною.

Згідно з вимогами ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно ч.1 ст.41 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 258, 259, 260, 263, 264, 265,450, 451, 452 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на дії/бездіяльність Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Карчевського Віталія Вікторовича щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження № 70372181 від 02 лютого 2026 року.

Скасувати постанову головного державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Карчевського Віталія Вікторовича від 02 лютого 2026 року про закінчення виконавчого провадження № 70372181.

Зобов`язати посадових осіб Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, виданого 01 березня 2016 року № 212/8250/15-ц, 2/212/346/16 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь АТ КБ Приватбанк.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано без проголошення 19 березня 2026 року.

Суддя: М.Д. Власенко