Справа № 612/1006/25
Провадження № 4-с/629/1/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Попова О.Г.,

за участю секретаря судових засідань - Олексенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

в с т а н о в и в:

Представник заявниці адвокат Шейка Є.Ю. звернувся до суду зі скаргою, в якій просить зобов`язати Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №75004 від 27.01.2004 Близнюківського районного управління юстиції, та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідний запис про обтяження: № 6244642 від 17.12.2007. Зазначає, що ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1993, на праві приватної спільної (часткової) власності має квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 07.04.2003 Близнюківським районним судом Харківської області було винесено рішення по справі №2-123-2003, яким позовну заяву прокурора Близнюківського району Харківської області в інтересах Близнюківського ВЖКГ до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за користування житлом (квартирну плату) задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Близнюківського ВЖКГ солідарно заборгованість за користування житлом станом на 25.02.2003 у розмірі 508 грн. 38 коп. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.01.2004 відділу державної виконавчої служби Близнюківського районного управління юстиції, на підставі виконавчого листа №2-123 від 08.05.2003, виданого Близнюківським районним судом, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 . Даний борг ОСОБА_1 було погашено у відділі державної виконавчої служби Близнюківського районного управління юстиції, але арешт на майно не було скасовано з невідомих причин. 19.11.2025 адвокатом Шейкою Є.Ю. було подано до Лозівського ВДВС у Лозівському районі Харківської області клопотання з приводу зняття арешту на майно, но що було отримано відповідь від 03.12.2025 №109074/26.12-30/4, в якій зазначено, що у додатках, наданих до клопотання, відсутні підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_1 16.12.2025 адвокатом Шейкою Є.Ю. було подано адвокатський запит до Лозівського ВДВС у Лозівському районі Харківської області про надання інформацію про стан виконавчого провадження. 22.12.2025 на вищезазначений адвокатський запит було отримано відповідь у якій зазначено, що відповідно до відомостей з АСВП станом на 10.12.2025 на примусовому виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження, відкриті на підставі виконавчого листа 2-123 від 08.05.2003, виданого Близнюківським районним судом Харківської області, за якими боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно п. 9.9 розділу 9 Порядку роботи з документами в органах Державної виконавчої служби, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 в редакції, що діяла до 07.06.2017) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладання адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік. Зняття арешту з майна згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №АА754004 від 27.01.2004 не видається можливим у зв`язку із знищенням виконавчих проваджень за закінченням терміну їх зберігання. Зазначає, що наявність протягом тривалого часу (мінімум 10 років з дня) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Вважає, що не зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право скаржника підлягає захисту саме шляхом зобов`язання Лозівського ВДВС зняти арешт з майна боржника. Відтак, зважаючи на поведінку державного виконавця, який своєю протиправною бездіяльністю як під час завершення виконавчого провадження, не вирішив питання про зняття арешту з належної на праві приватної власності боржнику квартири, та не підтвердив наявність з боку держави майнових претензій до боржника (наявність відкритого виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору), а також відсутність будь-яких претензій з боку стягувача, вважає, що скарга підлягає задоволенню, а порушені права підлягають захисту у спосіб, що визначений статею 451 ЦПК України

Заявниця та її представник адвокат Шейка Є.Ю. у судове засідання не з`явились, від заявниці надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги скарги підтримав у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, надав відзив, в якому просив про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що відповідно до відомостей з АСВП у Відділ не перебувають на примусовому виконанні виконавчі провадження, відкриті на підставі виконавчого листа 2-123 від 08.05.2003, виданого Близнюківським районним судом Харківської області, за якими боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зняття арешту з майна згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА754004 від 27.01.2004 року не видається можливим у зв`язку із знищенням виконавчих проваджень за закінченням терміну їх зберігання, що унеможливлює з`ясування підстав для завершення виконавчого провадження. Просив відмовити в задоволенні скарги в частині бездіяльності Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, задоволення вимог скарги в іншій частині залишив на розсуд суду.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1993, на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності має квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 07.04.2003 задоволено позовну заяву прокурора Близнюківського району Харківської області в інтересах Близнюківського ВЖКГ та стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Близнюківського ВЖКГ солідарно заборгованість за користування житлом станом на 25.02.2003 у розмірі 508 грн. 38 коп. та державне мито на користь держави в сумі 51 грн.

02.11.2006 Близнюківське ВЖКГ було ліквідовано у зв`язку з визнанням його банкрутом. Правонаступники Близнюківського ВЖКГ відсутні.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.01.2004 відділу державної виконавчої служби Близнюківського районного управління юстиції, на підставі виконавчого листа №2-123 від 08.05.2003, виданого Близнюківським районним судом, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

17.12.2007 року в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено відповідний запис про обтяження: № 6244642 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.01.2004 відділу державної виконавчої служби Близнюківського районного управління юстиції.

Відомостей щодо виконання вказаного рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 07.04.2003 про сплату заборгованості матеріали справи не містять.

19.11.2025 та 16.12.2025 представником ОСОБА_1 адвокатом Шейкою Є.Ю. було подано до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції клопотання з приводу зняття арешту на майно та адвокатський запит про надання інформації про стан виконавчого провадження по справі №2-123.

У відповідях Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відповідно від 03.12.2025 та 22.12.2025 зазначено про відсутність підстав для зняття арешту з майна ОСОБА_1 , а також про те, що на примусовому виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження, відкриті на підставі виконавчого листа 2-123 від 08.05.2003, виданого Близнюківським районним судом Харківської області, за якими боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказано, що згідно п. 9.9 розділу 9 Порядку роботи з документами в органах Державної виконавчої служби, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 в редакції, що діяла до 07.06.2017) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладання адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік. Зняття арешту з майна згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №АА754004 від 27.01.2004 не видається можливим у зв`язку із знищенням виконавчих проваджень за закінченням терміну їх зберігання.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно ч. 1-2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 4-5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 №6 роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст. 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Також відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі №641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року в справі №137/1649/17 (провадження № 61-26969св18) зазначено, що «повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження. Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу».

В матеріалах справи відсутні відомості щодо закінчення виконавчого провадження, а отже немає підстав для зняття арешту з майна.

З урахуванням викладеного, вимоги скарги про визнання бездіяльності Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка полягає у не знятті арешту та зобов`язання зняти вказаний арешт, не є обґрунтованими, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 13, 77, 79, 81, 89, 263, 353, 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвали окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку згідно ст.ст. 353, 354, 355 ЦПК України.

Суддя Олексій ПОПОВ