Справа № 358/209/20 Провадження № 6/358/13/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Лебединець Г.С.

секретар судового засідання - Ведмеденко І.В.

розглянувши у судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» про заміну стягувача та видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі №358/209/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» (далі ТОВ «Капіталресурс») звернулось до суду із заявою про заміну стягувача та видачу дубліката виконавчого листа.

В обґрунтування заяви вказує, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 12.10.2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») заборгованість за кредитним договором.

На виконання вищезазначеного рішення суду Богуславським районним судом Київської області видано виконавчий лист №358/209/20 від 20.11.2020. Вказаний виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у відділі ДВС (виконавче провадження №69510005). 28.02.2023 державний виконавець завершив виконавче провадження, тому оригінал виконавчого листа направив стягувачу. Вказаний оригінал виконавчого листа на адресу стягувача не надходив, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень жодних відкритих виконавчих проваджень про стягнення боргу з ОСОБА_1 на підставі цього виконавчого листа не перебуває. Вказав, що у зв`язку з відсутністю виконавчого листа ТОВ «Капіталресурс» не може реалізувати свої права як стягувача, що гарантовані законом.

22 серпня 2025 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Капіталресурс» укладено договір факторингу №8-22-08/2025, за яким було відступлено право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором, де боржником є ОСОБА_1 .

Тому, заявник просить замінити стягувача у виконавчому листі №358/209/20 від 12 жовтня 2020 року з АТ КБ «ПриватБанк» на його правонаступника ТОВ «Капіталресурс».

У судове засідання учасники справи, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з`явились.

Відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не перешкоджає розгляду даної заяви.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження і до його закінчення, а також до відкриття виконавчого провадження у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі (ч.5 ст.442 ЦПК України).

Згідно з частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Заміна сторони виконавчого провадження відбувається у разі вибуття однієї зі сторін (стягувача або боржника), зокрема, внаслідок смерті або реорганізації. Заміна сторони полягає у вступі на її місце правонаступника.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Встановлено, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 12.10.2020 р. (справа №358/209/20), яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 18 971,25 грн, а також 1 511,55 грн судового збору.

На виконання вищезазначеного рішення суду 20.11.2020 року Богуславським районним судом Київської області видано виконавчий лист №358/209/20.

Постановою старшого державного виконавця Богуславського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 28.02.2023 (виконавче провадження №69510005) виконавчий лист Богуславського районного суду Київської області №358/209/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 20 482, 80 грн боргу повернуто стягувачу АТ КБ «ПриватБанк» на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (вжитими державним виконавцем розшуковими заходами не вдалося виявити майно та доходи боржника на які відповідно до законодавства можливо звернути стягнення).

Повторно на виконання до відділу ДВС вказаний виконавчий документ не надходив, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників від 14.01.2026 року.

Згідно ч.4, 5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно п.10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Виконавчий документ №358/209/20 був повернутий стягувачу 28.02.2023 року із зазначенням строк до пред`явлення до 28.02.2026, в суд заявник завернувся 11.02.2026 тому строк пред`явлення його до виконання перервався.

Виконавчий документ №358/209/20 був повернутий стягувачу 28.02.2023 року із зазначенням строк до пред`явлення до 28.02.2026, в суд заявник завернувся 11.02.2026 тобто в межах строку пред`явлення.

22 серпня 2025 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Капіталресурс» укладено договір факторингу №8-22-08/2025, за яким право вимоги за кредитним договором від 26.12.2014 року, де боржником є ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Капіталресурс», що підтверджується витягом з Реєстру боргових зобов`язань №1, який є додатком до вказаного договору факторингу, актом №1 приймання-передачі Реєстру боргових зобов`язань №1 до договору факторингу.

Оскільки ТОВ «Капіталресурс» у встановленому законом порядку набуло права вимоги за кредитним договором від 26.12.2014 року, де боржником є ОСОБА_1 , тому воно є правонаступником усіх прав та обов`язків АТ КБ «ПриватБанк», яке є стягувачем у виконавчому листі №358/209/20.

З огляду на викладене, заяву ТОВ «Капіталресурс» слід задовольнити та замінити стягувача АТ КБ «ПриватБанк» його правонаступником - ТОВ «Капіталресурс».

Щодо видачі дублікату вказаного виконавчого листа, то суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення кореспондується з нормами п.7 ч.3 ст.2 ЦПК України, а також ч.1 ст.18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) з огляду на приписи ч.1 ст.9 Конституції України, ст.10 ЦК України застосовується судами України як частина національного законодавства. При цьому розуміння змісту норм Конвенції, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка в силу ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права.

Із положень ст. 6 Конвенції слідує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції (далі Перший протокол) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» («Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraіne», заява №40450/04, рішення від 15 жовтня 2009 року, п.п. 51-53) сформулював загальні принципи виконання судових рішень, зазначивши, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Підпунктом 17.4 пункту 17 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, нова редакція якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За змістом указаних процесуальних норм єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано судове рішення, на підставі якого його видано, та чи не втратило це рішення законної сили.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Судом встановлено, що рішення Богуславського районного суду Київської області від 12.10.2020 року у цивільній справі №358/209/20 (провадження №2/358/529/20) за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26.12.2014 року боржником не виконано.

Оригінал виконавчого листа №358/209/20 до примусового виконання повторно стягувачем не пред`являвся, оскільки був втрачений при поверненні його державним виконавцем стягувачу, про що свідчить відсутність виконавчого листа як у стягувача, так і на виконанні в органі державної виконавчої служби.

Оскільки виконавчий документ стягувачем втрачено, рішення суду залишається не виконаним заява ТОВ «Капіталресурс», яке є правонаступником стягувача АТ КБ «ПриватБанк», про видачу дубліката виконавчого листа підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 442, п.п.17.4 п.17 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.260-261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» задовольнити.

Замінити стягувача Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери,28А, ) у виконавчому листі №358/209/20, виданому Богуславським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 26.12.2014 року, в сумі 18 971, 25 грн, а також 1511,55 грн судового збору.

Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» дублікат виконавчого листа у цивільній справі №358/209/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець