Справа №639/8289/25
Провадження №4-с/639/1/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року Новобаварськи йрайонний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Яременко В.В.,

представників заявника Ювченка А.В., Саєнко К.М.,

стягувача ОСОБА_1 ,

представника стягувача Павленко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу №639/8289/25 за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубан-Бакуменко Вікторії Сергіївни, стягувач: ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2025 року до Новобаварського районного суду міста Харкова звернувся ОСОБА_2 , в особі свого представника адвоката Юрченка Андрія Васильовича, зі скаргою на дії державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубан-Бакуменко Вікторії Сергіївни, стягувач: ОСОБА_1 , згідно якої просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубан-Бакуменко В.С. щодо відмови у врахуванні добровільно сплачених ОСОБА_2 коштів у рахунок аліментної заборгованості відповідно до наданих квитанцій чеків та виписок;

-зобов`язати державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби уБогодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубан-Бакуменко В.С. здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 78754665, врахувавши всі надані ОСОБА_3 докази (чеки, квитанції, виписки) щодо добровільної сплати коштів на утримання дитини;

-визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубан-Бакуменко В.С. від 04.09.2025 про накладення на ОСОБА_2 штрафу у виконавчому провадженні № 78754665 у сумі 270 644,54 гривень;

-стягнути з Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 гривень.

В обґрунтування скарги представник заявника посилається на те, що згідно рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.09.2019 у справі № 639/2257/19 встановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 .Примусове виконання даного рішення здійснюється державним виконавцем Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубан-Бакуменко Вікторією Сергіївною, АСВП 78754665, ідентифікатор доступу до матеріалів виконавчого провадження: 9ВАВ7ГБЕ360Е. Відповідно до відомостей, наданих виконавцем раніше, а також відомостей, які містяться у АСВП, дане виконавче провадження відкрите 08.08.2025, при цьому, виконавчий лист № 639/2257/19, виданий 30.09.2019, стягувач ОСОБА_1 направила на виконання лише 01.08.2025. Одразу прийнявши до виконання вказаний виконавчий лист, державним виконавцем не було досліджено всіх обставин справи, зокрема належним чином факту невиконання боржником його обов?язків та не встановлено причин їх невиконання або неналежного виконання та відповідно до постанови від 04.09.2025 було нараховано заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 541 289,08 гривень та через менше, ніж місяць після відкриття виконавчого провадження постановлено накласти на боржника штраф на користь стягувача у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 270 644, 54 гривень.

Крім того, було накладено арешт та стягнення на кошти, виплачені ОСОБА_2 за отримання інвалідності під час виконання обов?язків військової служби з оборони Батьківщини, який потім було скасовано за заявою Скаржника (боржника).Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження з використанням ідентифікатора доступу, невідкладно наступного ж дня 09.10.2025 Скаржник звернувся на адресу Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про здійснення перерахунку суми заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні №78754665 з урахуваннями сплачених раніше у добровільному порядку аліментів, відповідно до наданих чеків, квитанцій та відомостей щодо руху коштів по рахунку та скасування накладеного на нього штрафу у виконавчому провадженні у сумі 270 644,54 гривень. Виконавцем не було взято до уваги той факт, що виконавчий лист видано за 6 років до надання його стягувачем для відкриття виконавчого провадження, таким чином, штучно нарощуючи розмір заборгованості для збільшення суми штрафу, а вина його як боржника у тому, що заборгованість утворилася, була відсутня, оскільки протягом тривалого часу він сплачував аліменти колишній дружині, переважно готівкою, оскільки протягом деякого часу не мав офіційного місця працевлаштування. Протягом 6 років у колишньої дружини та матері їх спільної дитини були відсутні будь-які претензії матеріального характеру до нього щодо утримання дитини, що підтверджується тим, що вона не подавала на виконання виконавчий документ, виданий судом. Крім того, протягом періоду часу з розлучення стягувача та боржника до теперішнього часу, скаржник як боржник добровільно, в міру свого фінансового стану систематично перераховував на картковий рахунок дитини грошові кошти на його утримання, що не заборонено законом та відповідно до судової практики є належним способом сплати аліментів. Відтак, у зв?язку з описаним, розмір заборгованості збільшився, та навіть за відсутності вини у його виникненні, збільшився і розмір штрафу. Лише з тих чеків та квитанцій, які збереглися у скаржника, та були відновлені ним, за період часу, що досліджується, ним було сплачено близько 89 610,1 гривень. Між Скаржником та його колишньою дружиною ОСОБА_1 відсутні будь-які інші правовідносини, у тому числі цивільно-правові, в рамках яких скаржник мав би перераховувати їй будь-які суми грошових коштів. Крім того, у період військової служби Скаржника, яку він проходив з березня 2022 року виконуючи безпосередні обов?язки, не маючи дуже часто доступу ані до бухгалтерії, ані до власного рахунку чи навіть мобільного застосунку, він не мав можливості вираховувати та перераховувати аліменти, та якби ОСОБА_1 вчасно передала на виконання виконавчий документ, жодної заборгованості, тим більше у розмірі, який дозволив їй отримати ще половину боргу, не утворилося б, тобто заборгованість у будь якому випадку утворилася не з вини Скаржника. Останній був звільнений з військової служби з виключенням з військового обліку за станом здоров?я в кінці 2024 року.

Що стосується постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 78754665 від 04.09.2025, то за розрахунком державного виконавця, з 08.08.2025 до 04.09.2025, тобто менш, ніж за місяць, утворилася заборгованість зі сплати Скаржником аліментів у розмірі більш ніж півмільйона гривень. Відповіді на свою власну заяву від 09.10.2025 Скаржник від Виконавця не отримав, та 16.10.2025 представник Скаржника звернувся на адресу Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з адвокатським запитом з проханням повідомити про результати розгляду заяви Скаржника від 09.10.2025. Поштою на адресу представника Скаржника надійшло поштове відправлення з відповіддю на запит, підписаний в.о. начальника відділу ДВС, у якій було зазначено про відмову як у перерахунку заборгованості з урахуванням наданих квитанцій, так і у скасуванні накладеного Виконавцем штрафу. Описані вище дії державного виконавця по накладенню на Скаржника штрафу у сумі 270 644,00 гривень та бездіяльність щодо незарахування під час розрахунку суми заборгованості наданих квитанцій та чеків Скаржник та його представник вважають незаконними. Штраф є таким, що підлягає скасуванню, а суми, підтверджені квитанціями та чеками, витягами з руху коштів по рахунках такими, що підлягають до зарахування як сплачені в рахунок аліментів. ОСОБА_2 вважає подібні дії з боку державного виконавця Рубан-Бакуменко Вікторії Сергіївни неправомірними, та такими, що порушують його майнові права, у зв`язку з чим він і вимушений був звернутися до суду з вказаною скаргою. Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 06 листопада 2025 року поновлено ОСОБА_2 строк для подання скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубан-Бакуменко Вікторії Сергіївни, стягувач: ОСОБА_1 . Прийнято скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубан-Бакуменко Вікторії Сергіївни, стягувач: ОСОБА_1 в провадження судді Труханович В.В. У задоволенні клопотання представника скаржника про витребування доказів відмовлено. Призначено судове засідання.

Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2025 року клопотання про витребування доказів задоволено. Витребувано докази. Представник заявника Саєнко К.М., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 04.09.2025 № 312/9/25 в судовому засіданні скаргу підтримала, просила її задовольнити. Державний виконавець Рубан-Бакуменко В.С., в судове засідання не з?явилась, про день та час судового засідання повідомлялась наналежним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Стягувач в судовому засіданні заперечувала щодо скарги, просила відмовити у її задоволенні.

У відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності нез`явившихся сторін, що не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, стягувача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України і передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень. Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Згідно зістаттею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню. Відповідно достатті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного устатті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (частина перша 26 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так в судовому засіданні було встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок (а.с. 13-24).

30 вересня 2019 року Жовтневим районним судом м. Харкова видано виконавчий лист по справі №639/2257/19 (а.с. 20).

Відповідно до ч. 3 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Постановою державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубан-Бакуменко В.С. від 08 серпня 2025 року відкрито виконавче провадження № 78754665 для примусового виконання виконавчого листа №639/2257/19 (а.с. 20).

Відповідно до розрахунку Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 12.09.2025 розмір заборгованості по аліментах у ВП №78754665 становить 541 289,08 грн. (а.с. 21-22).

Як зазначає представник скаржника, ОСОБА_2 звернувся на адресу Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про здійснення перерахунку суми заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні №78754665 з урахуваннями сплачених ним у добровільному порядку аліментів, відповідно до наданих чеків, квитанцій та відомостей щодо руху коштів по рахунку.

Згідно відповіді від 17.09.2025 № 38917 в.о.начальника відділу Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмитра Казанцева, ОСОБА_2 було відмовлено у перерахунку суми заборгованості за аліментамиу виконавчому провадженні №78754665, у зв*язку з тим, що у наданих боржником квитанціях про переказ коштів на рахунок дитини ОСОБА_4 , в призначенні платежу не вказано жодної інформації щодо цього переказу, не містять призначення платежу, як аліменти за рішенням суду (а.с. 30).

Так, порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у частині першій статті 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (частина перша статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (стаття 195 СК України).

Відповідно до пункту 4 розділу XVIІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Так, до матеріалів скарги долучені квитанції про переказ коштів ОСОБА_2 у період з 2020-2021 років на рахунок дитини ОСОБА_4 (а.с. 35-44).

Однак, посилання у призначенні платежу на те, що дані кошти є аліментами відсутні.

У призначенні (описі) платежу у зазначених квитанціях зазначено: «поповнення картки по номеру», що не дає можливості ідентифікувати грошові кошти як такі, що спрямовані на сплату аліментів.

Інші платіжні інструкції, які долучені до матеріалів скарги, не містять відомостей про отримувача коштів (ПІБ) та у призначенні платежу зазначено "перекаж власних коштів", що також не дає можливості ідентифікувати грошові кошти як такі, що спрямовані на сплату аліментів (а.с. 45-55, 56-60). Отже, суд критично відносить до наданих стороною заявника платіжних інструкцій, оскільки з їх змісту неможливо встановити призначення платежу, що саме ці кошти перераховувались як аліменти на утримання дитини, а тому не можуть бути прийняті судом.

Крім того, на виконання ухвали суду від АТ КБ "Приват Банк" та АТ "Уніерсал Банк" надійшла інформація про відкриття, наявність банківських рахунків на ім*я ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Так, на виконання ухвали суду від АТ «УніверсалБанк» та АТ КБ «ПриватБанк» надійшла інформація .

Судом були досліджені диски з наданою банками інформацією.

Як вбачається з відомостей АТ "Універсал Банк" за період з 12.04.2019 по 08.08.2025 по рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 - рух не відбувався.

По рахунку ОСОБА_4 НОМЕР_2 були наступні надходження від ОСОБА_2 АДРЕСА_1 2024-09-05 у сумі 200,00 грн., 2024-09-11 у сумі 200,00 грн., 2024-09-17 у сумі 200,00 грн., 2024-09-27 у сумі 400,00 грн., 2024-10-06 у сумі 200,00 грн., 2024-10-18 у сумі 400,00 грн., 2024-10-26 у сумі 200,00 грн., 2024-11-02 у сумі 200,00 грн., 2024-11-18 у сумі 250,00 грн., 2024-11-18 у сумі 400,00 грн., 2024-11-25 у сумі 500,00 грн., 2024-11-29 у сумі 200,00 грн., 2024-12-01 у сумі 100,00 грн., 2024-12-04 у сумі 100,00 грн., 2024-12-16 у сумі 200,00 грн., 2024-12-22 у сумі 200,00 грн., 2024-12-29 у сумі 200,00 грн., 2025-01-04 у сумі 200,00 грн., 2025-01-12 у сумі 200,00 грн., 2025-02-02 у сумі 200,00 грн., 2025-02-03 у сумі 1 300,00 грн., 2025-02-21 у сумі 200,00 грн., 2025-02-27 у сумі 300,00 грн., 2025-03-15 у сумі 200,00 грн., 2025-04-18 у сумі 300,00 грн., 2025-05-01 у сумі 300,00 грн., 2025-05-08 у сумі 150,00 грн., 2025-05-22 у сумі 400,00 грн., 2025-06-01 у сумі 300,00 грн., 2025-06-04 у сумі 150,00 грн., 2025-06-14 у сумі 200,00 грн., 2025-06-24 у сумі 200,00 грн., 2025-07-05 у сумі 200,00 грн., 2025-07-27 у сумі 200,00 грн. Призначення платежу: розрахунок за відповідне число, переказ кредитна частка.

Як вбачається з відомостей АТ КБ "Приват Банк" за період з 12.04.2019 по 08.08.2025 на ім?я ОСОБА_1 відкриті рахунки та картки №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , на які від ОСОБА_2 кошти не надходили.

За період з 12.04.2019 по 08.08.2025 ОСОБА_4 відкриті рахунки та картки № НОМЕР_7 , НОМЕР_8 .

На картку № НОМЕР_7 ОСОБА_4 були наступні надходження від ОСОБА_2 : 08.10.2022 у сумі 1 000,00 грн., 30.10.2022 у сумі 5 000,00 грн. та 500,00 грн., 17.12.2022 у сумі 7 000,00 грн., 31.01.2023 у сумі 5 000,00 грн., 23.02.2023 у сумі 1 000,00 грн., 02.04.2023 у сумі 5 000,00 грн., 29.05.2023у сумі 500,00 грн., 03.06.2023 у сумі 200,00 грн., 20.08.2023 у сумі 5 000,00 грн., 29.10.2023 у сумі 5 000,00 грн., 12.12.2023 у сумі 200,00 грн. та 500,00 грн., 31.12.2023 у сумі 5 000,00 грн., 16.04.2024 у сумі 5 000,00 грн. Призначення платежу: "Переказ з картки ОСОБА_2 , переказ власних коштів.

Отже, судом встановлено, що надані заявником копії квитанцій та надані банками виписки про рух коштів не містять призначення платежу, яке дозволяє ідентифікувати грошові кошти сплачені (перераховані ОСОБА_2 ) як такі, що спрямовані на сплату аліментів згідно рішення суду на утримання дитини ОСОБА_4 .

Стягувач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала перерахування ОСОБА_2 коштів їх сину ОСОБА_4 , однак вона та дитина вважали ці кошти подарунком, а не аліментами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19)).

Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) вказано, що «… саме на виконавця покладено обов`язок щомісячно обчислювати як розмір аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), так і заборгованість зі сплати аліментів і повідомляти про її існування та розмір сторонам виконавчого провадження, зокрема боржнику».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 червня 2022 року у справі № 759/4666/20 (провадження № 61-19514св21), на яку посилається стягувач у касаційній скарзі, зазначено, що: «суди встановили, що боржником не надано доказів, що спірні квитанції мали призначення саме аліменти, враховуючи те, що ОСОБА_2 визнавав понесення додаткових витрат на дитину. За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про правомірність дій державного виконавця та відсутність підстав для задоволення скарги в оскарженій частині».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року в справі № 333/6869/19 (провадження № 61-5678св21) зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим. […] Із наданих суду копій платіжних доручень можливо встановити тільки суму грошових переказів, валюту, дату здійснення цих фінансових операцій, одержувача та платника за кожним переказом. Інші відомості роздруківки не містять. Суд першої інстанції також не встановив, що перераховані кошти є аліментами із зазначенням будь-яких слів, словосполучення які б свідчили про це, а не є добровільною участю діда у витратах на дитину чи участі в інших витратах. Боржником не надано доказів, що він сплачував аліменти».У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 2-4665/2008 (провадження № 61-14579св21) зазначено, що: «надані скаржником дублікати квитанцій про добровільне перерахування коштів на картковий рахунок стягувачки без зазначення у квитанції в графі «призначення платежу» - сплата аліментів, не свідчать про виконання ним судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів, а відтак такі не враховані державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів, а дії державного виконавця не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні скарги».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2024 року у справі № 545/1241/20 (провадження № 61-11846св24) зазначено, що: «35. У справі, що переглядається, ОСОБА_1 на обґрунтування доводів скарги послався на безпідставне неврахування виконавцем квитанцій про перерахунок коштів на утримання дітей, сплачених на банківську картку стягувача ОСОБА_2 та на банківську картку сина ОСОБА_1. Боржник звертав увагу суду на те, що грошові перекази були здійснені з метою виконання обов`язку з утримання дітей з частковою позначкою «аліменти». 36. Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні скарги, суди попередніх інстанцій порушили частину третю статті 195 СК та частину восьму статті 71 Закону № 1404-VIII (див. пункт 27). 37. В порушення статей 30-35 ЦК та статті 179 СК (див. пункти 31-34) суди не врахували, що з урахуванням обсягу неповної цивільної дієздатності неповнолітньої особи та того, що аліменти є власністю дитини, законодавець закріпив право неповнолітнього на самостійне одержання аліментів. 38. Поряд із цим встановлені судами попередніх інстанцій обставини свідчать, що ОСОБА_1 здійснив перерахування коштів по сплаті аліментів на рахунок неповнолітньої дитини ОСОБА_1. 39. Зокрема, платіжна інструкція Р24АС2960 (а.с.38) містить інформацію про переказ коштів в сумі 1100 грн з призначенням переказ власних коштів за аліменти; платіжна інструкція Р24А850295162С46516 (а.с.42) містить інформацію про переказ коштів в сумі 11200 грн з призначенням переказ власних коштів за аліменти. 40. Вказані суми (див. пункт 39) повинен був врахувати державний виконавець при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. 41. Інші платіжні інструкції (а.с.35-37, 39-41) посилання на аліменти у призначенні платежу не містять. 42. Таким чином суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушили норми процесуального права. […] 46. Проте скарга на дії державного виконавця підлягає частковому задоволенню, оскільки не всі платіжні інструкції, на які посилається скаржник, підтверджують перерахування коштів як аліментів (див. пункти 39-41)». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2025 року № 390/2379/24. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). За таких обставин, суд приходить до висновку що дії державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубан-Бакуменко Вікторії Сергіївнисуди щодо відмови у врахуванні добровільно сплачених ОСОБА_2 коштів відповідно до наданих квитанцій та чеків є правовірними, оскільки дані платіжні інструкції не підтверджують перерахування ОСОБА_2 коштів як аліментів. Щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 04 вересня 2025 року суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) вказано, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частини першої статті 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном.

За приписами частин другої та третьої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

28 серпня 2018 року набрав чинності Закон України № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» (далі Закон), яким доповнено статтю 71 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII ) частиною чотирнадцятою такого змісту:

«За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому, постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу».

Також Законом № 2475-VIII частину четверту статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» викладено у такій редакції: «Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 14 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання».

Дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до боржника. Визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови про накладення штрафу та її сума, з якою пов`язано подальше визначення розміру штрафу.

Подібна за своїм змістом правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21).

У пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (далі - Інструкція №512/5), визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону №1404-VIII.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається сторонам виконавчого провадження.

Суми штрафів стягуються виконавцем з боржника після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

За змістом пункту 4 розділу XVI Інструкції №512/5 виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону №1404-VIII, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №2610/27695/2012, дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до боржника. Визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови про накладення штрафу та її сума, з якою пов`язано визначення розміру штрафу.

Отже, положенням ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець має право накласти на боржника штраф виключно за наявності двох обставин: по-перше - наявність заборгованості у розмірі, що зумовлює накладення штрафу (розмір, що перевищує суму аліментних платежів за один рік), по-друге, наявність такої заборгованості на момент винесення постанови про накладення арешту. Як вже було встановлено судом, відповідно до розрахунку Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про розмір заборгованості зі сплати аліментів розмір заборгованості по аліментах за період з липня 2019 року по серпень 2025 року у ВП №78754665 становить 541 289,08 грн. (а.с. 21-22).

04 вересня 2025 року постановою державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубан-Бакуменко В.С. при примусовому виконанні за виконавчим листом № 639/2257/19 виданим Жовтневим районним судом м. Харкова 30 вересня 2019 року, винесено постанову про накладення штрафу за несплату аліментів, відповідно до якої постановлено: стягнути штраф з боржника на користь стягувача за несплату аліментів у розмірі 50% в сумі 270 644,54 грн. (а.с. 23).

Однак, представник заявника в судовому засіданні заперечував щодо накладення штрафу на ОСОБА_2 , оскільки згідно з розрахунком державного виконавця, з 08.08.2025 до 04.09.2025, тобто менш, ніж за місяць, утворилася заборгованість зі сплати ОСОБА_2 аліментів у розмірі більш ніж півмільйона гривень, отже штраф є таким, що підлягає скасуванню.

Як вбачається з вищевказаної постанови державного виконавця про накладення штрафу, для визначення суми штрафу взято за основу заборгованість по аліментах за період з липня 2019 року по серпень 2025 рок в сумі 541 289,08 грн.

Отже, судом встановлено, що на час винесення постанови про накладення штрафу 04.09.2025 у ОСОБА_2 була наявна заборгованість по аліментах в розмірі тільки 541 289,08 грн., яка зумовлює накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, що підтверджується доданими до справи письмовими доказами.

Крім того, як вже було встановлено у судовому рішені вище дії державного виконавця щодо відмови у врахуванні добровільно сплачених ОСОБА_2 коштів відповідно до наданих квитанцій та чеків визнані судом правовірними.

Разом з цим, скаржиком інших неправомірних дій державного виконавця щодо проведеного розрахунку про розмір заборгованості зі сплати аліментів у ВП №78754665 не оскаржувалось.

Отже, враховуючи вищевикладене, державний виконавець Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубан-Бакуменко В.С. при винесенні постанови про накладення штрафу у ВП № 78754665 діяла в межах своїх повноважень.

Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубан-Бакуменко Вікторії Сергіївни, стягувач: ОСОБА_1 , слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 14, 19, 41 Конституції України, ст. ст. 133, 447-453 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 32, 52, 57, 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, ст. ст. 1, 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубан-Бакуменко Вікторії Сергіївни, стягувач: ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 20.02.2026

Суддя В.В. Труханович