Справа № 642/1249/25
Провадження № 2-п/642/10/26
УХВАЛА

Іменем України

17 лютого 2026 року Холодногірський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Грінчук О.П.,

за участю секретаря Панової М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву адвоката Короля Владислава Романовича, який діє від імені відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення суду,

в с т а н о в и в :

Представник відповідачів звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 22.04.2025 у справі №642/1249/25 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», від імені якого діє представник Шевченко В.Я., до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

В обгрунтування заяви зазначено, що про розгляд справи відповідачам не було відомо, жодних викликів із суду не отримували, заочне рішення суду також не отримували. Крім того, щодо незгоди з позовними вимогами представник відповідачів вказав, що позивач заявив позовні вимоги про стягнення заборгованості з порушенням строку позовної давності, однак, відповідачі були позбавлені права заявити про її застосування. Враховуючи викладене, просив скасувати заочне рішення та переглянути його в загальному порядку.

В судове засідання представник відповідачів не з`явився, в заяві просив розглядати заяву без його участі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату і час судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином, про причини неявки суду невідомо, заперечень проти заяви представника відповідачів не надав.

Відповідно до ч.1 ст.287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести судове засідання у відсутність учасників справи.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання звукозаписувальними пристроями не здійснюється.

Вивчивши заяву та матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Використання законодавцем в конструкції ст.288 ЦПК України сполучника «і» дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Як наголосив Верховний Суд України у Листі віл 01.05.2007 року про «Практику ухвалення та перегляду сулами заочних рішень у цивільних справах» суд до постановлення ухвали про заочний розгляд справи обов`язково повинен перевірити факт повідомлення відповідача належним чином про час і місце судового засідання. Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи повинно проводитися відповідно до вимог статей 74 - 76 ЦПК (в новій редакції - ст.128-130 ЦПК України). При цьому в матеріалах справи повинні бути належні докази такого повідомлення. Якщо відповідні докази відсутні, то відповідач не може вважатися повідомленим належним чином, і підстав для заочного розгляду справи не існує.

Висновками ВС у постанові №990/270/23 від 01.02.2024 в п. 28 визначено, що поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Так, ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 10.03.2025 відкрито провадження у справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачам встановлено 15 строк з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвала суду від 10.03.2025 разом з копією позову з додатками направлялись судом кожному з відповідачів поштовим зв`язком на адресу їхнього зареєстрованого місця проживання, що підтверджується конвертами в матеріалах справи, які повернулись до суду за закінченням терміну зберігання.

Представник відповідачів послався на те, що відповідачі не отримували жодних документів про відкриття провадження у справі, про знаходження таких документів на пошті за адресою їхнього мешкання, а тому не змогли подати свої заперечення. Про наявність заочного рішення їм стало відомо після блокування банківських рахунків в ході виконавчого провадження.

Жодних доказів про непроживання відповідачів за адресою зареєстрованого місця проживання або про поважність неотримання таких документів на пошті відповідачі та їхній представник не надали.

Разом із тим, з`ясування причин неявки не може бути єдиною підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Так, представник відповідачів посилається на те, що позовні вимоги заявлені з порушенням строку позовної давності.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачами періодично сплачувались комунальні послуги, що свідчить про переривання строку позовної давності.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення, у зв`язку з чим, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення представника відповідачів слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 247, 260, 287, 288 ЦПК України, суд

постановив:

В задоволенні заяви адвоката Короля Владислава Романовича, який діє від імені відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення суду - відмовити.

Відповідно до вимог ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий