РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про зупинення провадження

19 лютого 2026 року

м. Рівне

Справа № 572/6803/25

Провадження № 22-ц/4815/661/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Міністерство оборони України

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Чумаком Романом Васильовичем на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 12 січня 2026 року (постановлену у складі судді Ведяніної Т.О.) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту перебування особи на утриманні, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2025 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Чумака Романа Васильовича, звернулася до суду, в порядку окремого провадження, про встановлення факту перебування особи на утриманні.

Заяву обґрунтовувала тим, що вона перебувала на повному утриманні онука ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув під час виконання бойового завдання.

Метою встановлена вказаного факту є отримання ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка передбачена Постановою КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Просила суд встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 12 січня 2026 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту перебування особи на утриманні.

Ухвала суду мотивована тим, що в даному випадку від встановлення факту залежить виникнення права заявниці на отримання грошових коштів, тобто, в даному випадку наявний спір про право.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Чумака Р.В., оскаржила її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі вказує, що сам по собі факт того, що встановлення юридичного факту у подальшому може бути підставою для реалізації майнового права, не означає існування спору про право у розумінні цивільного процесуального законодавства.

Не встановлення між ким існує спір про право, зокрема кола осіб, які оспорюють право заявника, відмова у відкритті провадження у справі (залишення заяви без розгляду) на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України є передчасною. До схожого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 січня 2025 року у справі № 441/1215/24.

У даній справі відсутній суб`єкт, який заперечує факт перебування заявниці на утриманні; відсутні вимоги про визнання або припинення права; суду не пропонується вирішити питання про надання чи ненадання грошової допомоги; суду не пропонується оцінювати законність дій органу, який здійснює виплати. До того ж, суд не вказав, між ким у даній справі існує спір про право, та хто оспорює право заявниці.

Заявниця просить виключно встановити юридичний факт, який надалі може бути використаний нею у відносинах з уповноваженим державним органом. Таким чином, у справі відсутній будь-який спір між сторонами, а отже відсутні правові підстави для висновку про спір про право.

Просить суд скасувати ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 12 січня 2026 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 березня 2025 року справу № 308/17634/23 (провадження № 61-4575св24) за заявою про встановлення факту перебування на утриманні передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною четвертою статті 403 ЦПК України.

Касаційний суд, у зазначеній ухвалі вказав, що вважає за необхідне відступити від наведеного загального висновку щодо застосування відповідних норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23), та зазначити, що:

"Ключовим питанням при вирішенні того, чи перебувала особа на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, є те, чи має така особа саме як член його сім`ї право на пенсію у разі втрати годувальника. Після відмови у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги встановлення в окремому провадженні у порядку цивільного судочинства того, що особа була утриманкою загиблого (померлого) військовослужбовця, означатиме встановлення її належності до членів його сім`ї та визнання права такої особи на отримання пенсії у разі втрати годувальника, навіть якщо цю пенсію їй держава не призначила. Проте загальний суд за правилами цивільного судочинства ні в окремому, ні у позовному провадженні не має таких повноважень.

Більше того, встановлення за правилами цивільного судочинства факту перебування особи як члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця на його утриманні може суперечити витягу з особової справи (послужного списку) цього військовослужбовця й облікової картки про склад його сім`ї, в яких він цю особу членом своєї сім`ї не вказував.

Розгляд справи в окремому провадженні за правилами цивільного судочинства неможливий за наявності спору про право, зокрема й про право на призначення й отримання одноразової грошової допомоги особою, яка стверджує, що перебувала на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, та пенсії у разі втрати годувальника для неї.

Якщо особа отримала відмову у призначенні одноразової грошової допомоги чи пенсії у разі втрати годувальника, немає підстав стверджувати, що спір із повноважним органом держави, зокрема військового управління, у неї відсутній, і що фактично для збирання доказів і оскарження такого рішення в адміністративному суді вона може використовувати можливості цивільного судочинства. Те, що відповідний орган держави не може претендувати на отримання допомоги чи пенсії, не означає, що він у кожному випадку від імені держави висловлює згоду з призначенням таких соціальних виплат. Тому в особи може виникати спір із державою в особі такого суб`єкта владних повноважень щодо призначення та виплати вказаних допомоги і пенсії.

Чинне законодавство не дає підстав для висновку про те, що встановлення факту перебування на утриманні померлого (загиблого) військовослужбовця для цілей призначення та виплати одноразової грошової допомоги чи пенсії у разі втрати годувальника можливе на підставі рішення загального суду в окремому чи позовному провадженні в порядку цивільного судочинства.

Не можна ініціювати судове провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин (фактів), які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу в такому провадженні належним і допустимим.

Можливість встановлення певного юридичного факту у цивільному судочинстві передбачена для іншої мети, ніж вирішення спору, зокрема й адміністративного спору щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, крім випадків, передбачених законом. Такий винятковий випадок передбачений статтею 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону № 3515-IX від 09 грудня 2023 року лише щодо факту проживання однією сім`єю жінки (чоловіка) із загиблим (померлим) військовослужбовцем, які не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.

Спір про право на одноразову грошову допомогу (її призначення та виплату) чи про право на отримання пенсії у разі втрати годувальника належить до юрисдикції адміністративного суду. Встановлення відповідного факту є необхідним та можливим під час розгляду справи в суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень про відмову у здійсненні такої виплати. У такому випадку факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця є підставою адміністративного позову, а не його предметом. Цей юридично значимий факт як одна з фактичних підстав позову належить до предмета доказування та підлягає встановленню під час вирішення публічно-правового спору в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, не можна розглядати у цивільному судочинстві заяви про встановлення фактів з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого (померлого) військовослужбовця після відмови у її призначенні органом військового управління або за встановлення спору про право з державою в особі такого органу, крім випадків, передбачених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Разом з тим, не виключається вирішення питання про встановлення таких фактів у цивільному судочинстві в порядку позовного провадження за відсутності спору з органом військового управління, але за наявності інших заінтересованих осіб, які претендують на отримання одноразової грошової допомоги, та спору між ними щодо права на призначення й отримання цієї допомоги".

Оскільки існує необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо можливості встановлення судом в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства факту перебування особи на утриманні військовослужбовця з метою подальшого оформлення одноразової грошової допомоги, це питання, станом на час розгляду апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_1 , перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється в випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Тому колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у цій справі.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Зупинити апеляційне провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту перебування особи на утриманні, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 308/17634/23.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.