Справа № 761/5258/26
Провадження № 2-н/761/104/2026
УХВАЛА

23 лютого 2026 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Києва звернулась ОСОБА_2 із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 .

Вивчивши заяву та додані до неї документи, приходжу наступного.

Частиною 1 ст. 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно положення ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника;

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів;

7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зміст вимог, за якими може бути видано судовий наказ є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно положень ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Статтею 163 ЦПК України встановлено форму та зміст заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

За змістом поданої заяви, заявник просить видати судовий наказ, яким стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП за ДРФО НОМЕР_1 ), щомісячно на утримання доньки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10.02.2026 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказану заяву було сформовано в системі "Електронний суд" 11.02.2026 року, отже заявник просить стягнути аліменти на дитину, в тому числі й за минулий час.

Проте, вимога про стягнення аліментів за минулий час не передбачена ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Частина 2 ст. 191 СК України визначає можливість стягнення аліментів за минулий час за певних умов, в разі подання позивачем відповідних доказів, що зумовлює звернення з такою вимогою в порядку позовного, а не наказного провадження.

Окрім того, заявниця просить стягнути понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. (частина 3 стаття 19 ЦПК України).

Наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.186 ЦПК України у судовому наказі зазначаються: сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Тобто, у наказному провадженні судові витрати не підлягають розподілу, згідно з нормами статей 137-141 ЦПК, а лише формальне і документарне встановлення суми сплачених (фактично, а не у подальшому) судових витрат, яка підлягає стягненню.

Як вбачається, з долучених до заяви документів, 26.01.2026 року між адвокатом, фізичною-особою підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п.3.1. Договору клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар у розмірі 5 000, грн. за стягнення аліментів. За надання правової допомоги гонорар сплачується в безготівковій формі на розрахунковий або картковий рахунок адвоката.

Згідно квитанції № від 06.02.2026 року, ОСОБА_2 було сплачено на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 3 000, 00 грн.

Отже, судом встановлено, що заявник здійснила оплату у розмірі 3 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією про оплату. Вказана сума фактично сплачена заявником, а тому підлягає стягненню.

Водночас, грошові кошти у розмірі 2 000, 00 грн., не підлягають стягненню з боржника, оскільки, вказаний розмір судових витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі і має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

У наказному порядку підлягають стягненню безспірні грошові суми.

Враховуючи, що витрати у розмірі 2 000, 00 грн. не вважаються безспірними, вони не можуть бути стягнуті з боржника при видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до положень п. 3 ч.1 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Отже, враховуючи норми чинного законодавства, вимоги заявника про стягнення аліментів за минулий час, а також стягнення витрат на правову допомогу в частині розміру, який фактично не сплачений заявником, не підлягають розгляду в порядку наказного провадження і не можуть бути об`єднані з вимогами, які передбачені ст.161 ЦПК України, що є визначеною п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 165 ЦПК України підставою для відмови у видачі судового наказу в частині стягнення аліментів за минулий час, а саме 10.02.2026 року, а також витрат на правову допомогу у розмірі 2 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 4, 161, 163, 165, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в частині вимог про стягнення аліментів за минулий час, а саме: 10.02.2026 року та стягнення витрат на правову допомогу, в частині розміру, який фактично не сплачений заявником, а саме: у розмірі 2 000, 00 грн.

Роз`яснити заявнику право звернутися з такими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА