пр № 2/464/1316/26
У Х В А Л А

20 лютого 2026 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Шашуріна Г.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком; встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,

у с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просить: визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; визначити факт самостійного виховання та утримання дитини.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2025 року дану цивільну справу направлено за підсудністю до Самарського районного суду м.Дніпра.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпра від 20 листопада 2025 року дану цивільну справу направлено за підсудністю до Сихівського районного суду м.Львова.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Оглянувши матеріали позовної заяви, суддя дійшла наступного висновку.

За приписами ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

За положеннями ст.4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» Єдиний державний демографічний реєстр, зокрема, використовується для обліку інформації про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи.

Декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою. Особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування) ст.ст.3, 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Ураховуючи наведене, законодавством чітко встановлений порядок декларування/реєстрації як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи.

За відповідями з Єдиного державного демографічного реєстру від 20 лютого 2026 року, отриманими у порядку ч.8 ст.187 ЦПК України: відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відомості щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання/перебування відповідача за адресою: АДРЕСА_3 ) відсутні.

Суддею не встановлено правових підстав для розгляду даної справи Сихівським районним судом м.Львова відповідно до ст.ст.28, 30 ЦПК України (підсудність справ за вибором позивача, виключна підсудність).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Окрім цього, у постанові від 29 липня 2019 року у справі № 409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Як вбачається із відповіді щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери від 20 лютого 2026 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку у Сихівському ВСЗ УСЗ ДГП Львівської МР, з 13 квітня 2022 року по 15 травня 2023 року (вибула за кордон).

Таким чином, у суду немає відомостей, що відповідач перебуває на території України та має статус внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку із чим враховувати вимоги Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для визначення підсудності за правилами ЦПК України відсутні жодні правові підстави.

Як регламентовано ч.9 ст.187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст.31 цього Кодексу.

Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 №27/0/38-14 розгляд справ, підсудних Пролетарському районному суду м. Донецька, здійснюється Дзержинським міським судом Донецької області, який перейменований на Торецький міський суд Донецької області.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 29.08.2024 2584/0/15-24 змінила територіальну підсудність судових справ на Самарський районний суд м. Дніпропетровська, який перейменований на Самарський районний суд міста Дніпра.

З урахуванням вищенаведених норм, фактичних обставин та спірних правовідносин, які виникли між сторонами, відсутні передбачені законом підстави для розгляду даної справи Сихівським районним судом м.Львова, відтак таку за правилами ЦПК України справу слід передати за територіальною підсудністю до Самарського районного суду м.Дніпра.

Також слід брати до уваги вимоги ст.378 ЦПК України, за якими судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності). Як виснував Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 752/22030/18 недотримання правил територіальної підсудності є безумовною та достатньою правовою підставою для скасування судового рішення.

Пунктом 1 ч.1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Керуючись ст.ст.31, 258-261, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и л а:

Передати цивільну справу № 185/11066/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком; встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини за підсудністю до Самарського районного суду м.Дніпра.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів дня складання повного судового рішення.

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч.3 ст.31 ЦПК України).

Повне судове рішення складено та підписано 20 лютого 2026 року.

Суддя Галина ШАШУРІНА