КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

(заочне)

Іменем України

Справа №133/3505/25

20.02.2026 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Дем`янової Ж.М.

з участі секретаря судового засідання - Бірюкової Т.П.,

розглянувши в м. Козятин в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

До суду 15.09.2025 надійшла позовна заява від ТОВ «ФК «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Короткий зміст вимог позовної заяви

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №71535138, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 12000 грн, строк позики - 30 днів (з 19.03.2025 по 17.04.2025) зі сплатою процентів у розмірі 0,3 % , які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15.00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1 800,00 грн. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «20641».

Відповідач всупереч умовам договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, внаслідок чого має заборгованість у розмірі 20 640,00 грн., з яких: -12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -1 080,00 грн. - сума заборгованості за процентами; -1 800,00 грн. - сума заборгованості за комісією; - 5 760,00 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.

В подальшому 26.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» укладено договір факторингу №26/06/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги, зокрема, за договором позики №71535138 від 19.03.2025 року.

У зв`язку із невиконанням договору, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на вказану суму, а також судові витрати у справі, в тому числі витрати на правову допомогу в сумі 4500 грн.

Позиція відповідача

Відповідач відзив не надав.

Процедура судового розгляду

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30.10.2025 постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу ухвала надсилалась рекомендованим листом за зареєстрованим місцем проживання, який повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому вважається, що відповідач належно повідомлений, до суду не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст.178 ЦПК України.

Від позивача 05.11.2025 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені.

Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

У ситуації, що розглядається, суд прийшов до висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено що 19.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №71535138, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 12000,00 грн, строк позики - 30 днів (з 19.03.2025 по 17.04.2025) зі сплатою процентів у розмірі 0,3 % , які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15.00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1800,00 грн. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «20641»), у порядку, визначеному ст.12 Закону України "Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 7.1. позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження Строку кредитування та/ або строку виплати Кредиту, установлених цим Договором (Пролонгація) на підставі поданого до Кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження Строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. Ініціювання Позичальником продовження Строку кредитування відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для Позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням Строку кредитування обираються Позичальником самостійно під час ініціювання укладення додаткової угоди про продовження Строку кредитування та визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між Сторонами, а також відображаються Позичальнику в особистому кабінеті.

У пункті 12 договору позики №71535138 наведено реквізити сторін, зокрема зазначено дані відповідача, у тому числі номер його банківського рахунку - НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, позичальник, з яким укладено договір №71535138, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником - підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «20641» який відправлений 19.03.2025 19:31:23 на електронну адресу: і.

Факт отримання коштів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у розмірі 12000 грн. відповідачу на виконання умов Договору позики підтверджується наявними матеріалами справи, а саме, листом про підтвердження платежу згідно листа № 20/08/25-45 від 20.08.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», АТ «ТАСКОМБАНКОМ» надає підтвердження, що в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №74 від «03» серпня 2020р Банком було здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів до яких емітовані електронні платіжні засоби, а саме: 19.03.2025 о 19:31:57 год. на картковий рахунок отримувача № НОМЕР_1 в сумі 12000,00 грн, код авторизації - 076969.

Відповідач належним чином не виконав умови укладеного ним Договору позики не повернув позикодавцю отримані кошти в розмірі 12000 грн, а також нараховані відсотки.

Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» 26.06.2025 укладено договір факторингу №26/06/2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги, зокрема, за договором позики №71535138 від 19.03.2025.

На підставі акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №26/06/2025 від 26.06.2025 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого, з урахуванням п. 1.1 договору факторингу, фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості.

З відомостей витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №26/06/2025 від 26.06.2025 встановлено, що до ТОВ «Фінпром маркет» перейшло право вимоги за кредитним договором №71535138 від 19.03.2025, загальна сума заборгованості якого становить 20640,00 грн, боржником є відповідач.

Згідно розрахунку заборгованості за договором позики №71535138 від 19.03.2025 станом на 22.08.2025 відповідач має заборгованість в загальній сумі 20640,00 грн., яка складається з: 12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -1 080,00 грн. - сума заборгованості за процентами; -1 800,00 грн. - сума заборгованості за комісією; - 5 760,00 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.

Сума боргу відповідачем не погашена.

Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» N675-VIII від 03.09.2015року (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону).

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 19.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №71535138, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 12000,00 грн, строк позики - 30 днів (з 19.03.2025 по 17.04.2025) зі сплатою процентів у розмірі 0,3 % , які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15.00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1800,00 грн. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «20641»), у порядку, визначеному ст.12 Закону України "Про електронну комерцію».

Водночас судом встановлено, що 19.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №71535138 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 12000,00 грн. строком на тридцять днів.

Вказаний договір відповідачем пролонговано не було.

У зв`язку із чим, суд приймає до уваги та визнає належним та допустими доказом наявності заборгованості відповідача лише розрахунок заборгованості за кредитним договором №71535138 від 19.03.2025, складеним первісним кредитором за період з 19.3.2025 по 19.04.2025, де сума заборгованості ОСОБА_1 складає 13080,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 12000,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 1080,00 грн.

Відомостей про погашення ОСОБА_1 утвореної за кредитним договором №71535138 заборгованості матеріали справи не містять.

В подальшому право вимоги за вказаним договором було передано позивачу - ТОВ «Фінпром маркет».

Суд зауважує, що непогашена відповідачем сума основного боргу стягується позивачем правомірно на підставі п. 2.2.2. кредитного договору.

Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за понадстрокове користування кредитом.

Так, статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Зважаючи на зазначену вище позицію ВП ВС, суд розцінює п 2.2.2 Договору №71535138, який передбачає можливість нарахування процентів, що передбачені в п. 2.2.3 Договору виключно на період строку визначеного в п. 2.2.2. Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за за фіксованою процентною ставкою 0,300% в день (термін надання кредиту 30 днів).

З матеріалів справи судом встановлено, що строк кредитування позичальником продовжено не було, будь-яких дій на продовження строку кредитування відповідно до п. 7.1. Договору останнім не вчинялось, а відтак, нарахування процентів після спливу погодженого сторонами у Договорі 30-ти денного строку кредитування не може вважатись правомірним з огляду на зазначені положення законодавства та релевантну судову практику.

Відтак, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості за відсотками за кредитним договором №71535138 належить нараховувати лише в межах строку кредитування, а саме з дня укладення договору 19.03.2025 до дня закінчення строку його дії. Із наданого первісним кредитором розрахунку, що був досліджений судом раніше, вбачається, що розмір заборгованості по відсотках за кредитним договором №71535138 за вказаний період склав - 1080,00 грн.

Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що заявлений ТОВ «Фінпром маркет» позов підлягає до часткового задоволення, а саме за умовами кредитного №71535138 від 19.03.2025 підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача сума заборгованості 13080 грн., з яких 12000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 1080 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Щодо комісії.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18).

Відповідно до пункту 2.2.4 кредитного договору, позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 15 % від суми кредиту у день укладення кредитного договору. Сплата комісії здійснюється в гривні, в розмірі 1800 грн.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі № 740/4328/14.

Виходячи з наведеного, нарахування винагороди за надання кредитних ресурсів (комісії) суперечить вимогам чинного законодавства України. Позивач не мав права встановлювати такі платежі, оскільки вони покладають на боржників обов`язок компенсувати можливі фінансові ризики банківської установи. Отже, в частині позову про стягнення заборгованості за комісійними винагородами в сумі 1800 грн. слід відмовити.

Висновки суду за результатами розгляду позову

Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і відповідач уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. Відповідач підписав цей договір одноразовим ідентифікатором. При укладанні кредитного договору відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі.

Відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного кредитного договору, однак не виконав грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору кредиту (тіло кредиту, проценти) в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду. До позивача на законних правових підставах (договори факторингу) перейшло право вимоги до відповідача по вищевказаному кредитному договору. Наданий товариством розрахунок заборгованості в частині нарахування тіла кредиту та відсотків відповідає умовам кредитного договору та є правильним. Відповідачем не надано доказів на його спростування. Натомість, заборгованість за пенею/неустойкою, комісією не підлягає стягненню з відповідача з наведених вище судом мотивів, оскільки їх стягнення суперечить нормам закону, що встановлено судом. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором підлягають задоволенню частково. З відповідача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору у загальній сумі 13080 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту становить 12000 грн., за відсотками - 1080 грн. В решті позову слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат

При розподілі судових витрат суд керується нормами ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України, згідно з якими судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в т.ч. на професійну правничу допомогу, які несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в матеріалах справи наявне платіжне доручення про сплату судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп., а суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 1535 грн. 80 коп.

Відповідно до частин першої - шостої ст. 137 ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України).

Як вбачається із акту надання послуг за договором про надання правничої допомоги № 1-ФП від 04.09.2025, адвокатом відповідно до договору про надання правової допомоги складено позовну заяву вартістю 4500 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги по суті задоволено частково, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 2853 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.12,76-83,89,141,158,247,263-265,280 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" (адреса: 08205, Київська обл., Бучанський р-н., м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9-А, офіс 204 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНПРОМ МАРКЕТ", адреса: 08205, Київська обл., Бучанський р-н., м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9-А, офіс 204, , заборгованість за кредитним договором №71535138 від 19.03.2025 в загальній сумі 13080 (тринадцять тисяч вісімдесят) грн., яка складається з: 12000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1080 грн. - заборгованість по несплаченим процентам за кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНПРОМ МАРКЕТ", адреса: 08205, Київська обл., Бучанський р-н., м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9-А, офіс 204, , витрати на правову допомогу в розмірі 2853 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят три) грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1535 (одна тисяча п`ятсот тридцять п`ять) грн. 80 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Жанна ДЕМ`ЯНОВА