ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4598/23 Номер провадження 22-ц/814/866/26Головуючий у 1-й інстанції Черняєва Т. М. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Займака В.Б., позивача ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_2 адвоката Іванова О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2025 року ухвалене у складі головуючого судді Черняєвої Т.М., повний текст рішення складено 15 вересня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої злочином,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої злочином.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що вона визнана потерпілою у кримінальному провадженні №40001522 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України. Вважала, що обвинуваченим спричинено їй моральну шкоду, а також просила стягнути витрати на її лікування.

Так, 05.05.2019 року ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м.Полтава, вул.Європейська, 66, демонструючи реальний намір на погрозу вчинити вбивство ОСОБА_2 вчинив дії щодо пошкодження автомобіля марки Деу Сенс д.н.з. НОМЕР_1 , який належить батькові ОСОБА_2 (результати пошкодження відображені у висновку експерта від 14.11.2019 №311), чим змусив ОСОБА_2 побоюватися за власне життя. У подальшому, свій злочинний умисел відповідач здійснював шляхом погроз та булінгу у месенжері «viber» та у соціальних мережах. Намір реальності своєї погрози ОСОБА_1 підтверджує шляхом усного повідомлення.

Відповідно до висновку експертизи №104 від 09.11.2020, ОСОБА_2 отримала наявні негативні зміни у емоційному стані, індивідуально-психологічні прояви, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості внаслідок скоєного відносно неї кримінального правопорушення.

Після скоєння ОСОБА_1 протиправних дій, ОСОБА_2 вимушена була пройти обстеження стану здоров`я та звернутися до фахових спеціалістів у галузі психіатрії на яке витрачено грошові кошти у сумі 8766,40 грн.

Моральна шкода, заподіяна ОСОБА_2 , полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з отриманням у результаті булінгу та погрози вбивством ОСОБА_1 тяжких моральних страждань, що потягли за собою втрату довіри до оточуючих, погіршення самооцінки та втрату нормальних життєвих зв`язків, що вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до висновку судової психологічної експертизи №104 від 09.11.2020 року ОСОБА_2 спричинені страждання (на моральному рівні).

Орієнтовний розмір рекомендованої грошової компенсації за завдані моральні страждання (моральну шкоду) ОСОБА_2 у ситуації, що досліджується у даному кримінальному провадженні, за умов визнання судом заподіяння їй моральної шкоди, може становити 72 мінімальних заробітних плат.

Моральну шкоду, заподіяну злочинними діями відповідача потерпіла ОСОБА_2 оцінила у 425 тис.грн.

Просила стягнути із відповідача на її користь моральну шкоду та витрати на лікування у розмірі 8766,40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої злочином задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 18 мінімальних заробітних плат, що становить 144 000 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1440 грн.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції у частині задоволених позовних вимог скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди та стягненні судового збору на користь держави.

Вказує, що частково задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції проігнорував відсутність у справі будь-яких доказів, якими підтверджується факт заподіяння позивачу шкоди. Суд безпідставно взяв до уваги висновки психологічної експертизи, які не є допустимими доказами.

ОСОБА_2 надала Полтавському апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу в якому просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2025 року залишити без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Займака В.Б., позивача ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_2 адвоката Іванова О.А., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що у провадженні органу досудового розслідування перебувало кримінальне провадження №0001522 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, яке ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 16.05.2023 року у справі №554/15237/22 (провадження №1-кс/554/304/2023) закрито у зв`язку з відмовою потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від обвинувачення.

Цивільні позови ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального проступку, залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили.

Відповідно до постанови дізнавача сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 08.12.2022 року кримінальне провадження №0001522 від 22.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Вказане кримінальне провадження було розпочато за фактом того, що 05.05.2019 року близько 23:00 год невідома особа, перебуваючи за адресою: м.Полтава, вул.Європейська, 66, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, розбив скло автомобіля марки «Део Сенс» д.н.з. НОМЕР_1 , належного гр. ОСОБА_3 , чим спричинив останній матеріального збитку, розмір якого встановлюється. Постанова ніким не оскаржувалася та набрала законної сили.

Згідно висновку експерта від 09.11.2020 року №104 про результати судової психологічної експертизи, проведеної у кримінальному провадженні №0001522, у підекспертної особи ОСОБА_2 наяні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок вчинення відносно неї кримінального правопорушення. Ситуація, що досліджується за справою, є психотравмувальною для ОСОБА_2 . Внаслідок психотравмувальної дії вказаної ситуації ОСОБА_2 спричинені страждання (на моральному рівні). За умови ситуації, що досліджується у справі, ОСОБА_2 спричинені страждання (на моральному рівні), які з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_2 , є значними, за умов визнання судом заподіяння ОСОБА_2 моральної шкоди, орієнтовний розмір компенсації може становити 0; 18; 36; 54; 72 мінімальних заробітних плат. Рішення, щодо визначення грошового розміру компенсації завданих ОСОБА_2 моральних страждань, є прерогативою суду.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення №265 від 01.04.2020 року, висловлювання, що зафіксовані у протоколі огляду з додатку-месенджера «Viber», у контексті, на який посилається потерпіла ОСОБА_2 , сукупно виражені у формі погроз, серед яких є погрози насиллям. Адресатом дослідження повідомлень (відповідно, й погроз) є особа, котрій належить номер телефону, на який вони були надіслані. У тексті переписки вказана особа позначається як « ОСОБА_4 », « ОСОБА_5 », а в постанові від 24.12.2019 як потерпіла ОСОБА_2 .

Довідкою КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» Відокремлений підрозділ обласна консультативна психоневрологічна поліклініка зі стаціонаром №1 від 08.09.2023 року №38.1-21/3096, підтверджено той факт, що ОСОБА_2 надається психіатрична допомога з 2019 року.

Стосовно розміру відшкодування моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

У пунктах 4, 9 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із наступними змінами) Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди були сформульовані Верховним Судом у пункті 52 постанови від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п.49). Моральна шкода полягає в стражданні або приниженні, які людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Визначаючи розмір відшкодування суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 639/2981/19.

Враховуючи встановлені обставини під час даного судового розгляду, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду про наявність підстав для стягнення моральної шкоди, яка була спричинена ОСОБА_2 .

Позивачка зазначала, що спричинена їй моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала від неправомірних дій ОСОБА_1 , які потягли за собою погіршення самооцінки та втрату нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема, через пригнічений моральний та фізичний, постійне нервування через події, що відбувалися (переживання за себе та батька) були труднощі у складанні екзаменів у навчальному закладі; були труднощі із працевлаштуванням вказане спричиняло їй моральні страждання. Скрутне становище сім`ї у той час також значно вплинуло на моральний стан позивачки: доводилося жити лише на кошти батька, які він отримував як пенсію. Із цих коштів оплачував за стоянку автомобіля, збирав кошти на його ремонт та оплачував її лікування та власне. Все це викликало додаткові душевні хвилювання.

Вона розуміла, що реальна погроза відбувалася щодо неї ще до пошкодження автомобіля, а саме: телефонні дзвінки з погрозами від відповідача, голосові та текстові повідомлення, а найголовніше вибивання дверей у її квартиру.

Вказане, у тому числі підтверджується висновками судово-психологічної та судово-лінгвістичної експертизи.

Колегія суддів, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, їх тривалість, зміни в її звичному способі життя, неможливість незалежно від часу та зусиль відновити попередній стан, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та неможливість в інший негрошовий спосіб відшкодувати завдану немайнову шкоду, зазначає, що сума, визначена судом першої інстанції у відшкодування моральної шкоди в розмірі 144 000 грн. є занадто збільшеною з урахуванням конкретних обставин справи. А тому, апеляційний суд убачає підстави для зміни визначеного судом першої інстанції розміру відшкодування моральної шкоди та вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в силу ст.376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру моральної шкоди шляхом зменшення суми відшкодування до 50000 грн, та в частині судових витрат, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись статями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2025 року у частині задоволених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та в частині судових витрат змінити.

Зменшити суму стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду з 144 000 грн. до 50 000 грн. та судовий збір з 1440 грн. до 543,10 грн.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 березня 2026 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль