№ 317/3639/25
№/п 2-о/317/10/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року

Запорізький районний суд Запорозької області у складі:

головуючого судді - Ачкасова О.М.

за участю присяжних Мазура О.В., Тітової Т.Д.,

при секретарі Фененко М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Національної гвардії України, Військова частина НОМЕР_1 НГУ, про оголошення особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, вказавши на те, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був військовослужбовцем та зник безвісті 11.02.2023 р., виконуючи свій військовий обов`язок по захисту батьківщини. 19.02.2023 р. заявниця направила заяву до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області про те, що з 11.02.2023 р. зник зв`язок з сином, який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 НГУ, та до теперішнього часу його місцезнаходження невідомо. У зв`язку із чим в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №0000385. Заявниця отримала сповіщення сім`ї №76/МПЗ від 21.02.2023 р. про те, що її син зник безвісті 11.02.2023 року на північно-східній околиці м.Бахмут, Донецької області. Крім того, факт зникнення безвісти ОСОБА_2 підтверджується в Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин за №30 від 16.05.2025 р., де зазначено, що ОСОБА_2 набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин. Заявниця зверталась до військової частини щодо отримання інших документів, що стосується зникнення безвісти і обставин зникнення безвісти сина. Але їй було відмовлено з посиланням на інформацію з обмеженим доступом. З висновку за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_2 від 11.02.2023 р., вбачається, що солдат ОСОБА_2 загинув внаслідок отримання ним поранення під час виконання бойового завдання. Приблизний час смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 на північно-східній околиці м.Бахмут, Донецької області. Основною метою звернення до суду заявниці є отримання свідоцтва про смерть сина і подальшого використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах, зокрема, заявниці необхідно отримати пільги та реалізувати права членів сім`ї загиблого військовослужбовця, тому вона була вимушена звернутися до суду з заявою.

У судове засідання заявниця не з`явилася, надала суду заяву, у якій підтримала заяву, просила суд її задовольнити.

Заінтересована особа - представник Головного управління Національної гвардії України, у судове засідання не з`явився, надав суду додаткові пояснення, у яких, при вирішенні справи покладався на розсуд суду, просив розглянути справу без участі представника.

Заінтересована особа представник Військової частини НОМЕР_1 НГУ, у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій не має заперечень щодо заявлених вимог, просив розглянути справу без участі представника.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16 квітня 1998 р., виданого Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був сином ОСОБА_1 , де у графі «мати «зазначена « ОСОБА_1 », а у графі «батько» зазначений « ОСОБА_3 », актовий запис №18.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 01.07.2010 р., виданого Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, батько ОСОБА_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, наданих за вих.№0083/18-03 від 20.01.2026 р., вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23.04.2014 р. по цей час.

З сповіщення сім`ї (близьких родичів) військовослужбовця, який зник безвісти, за вих.№76/МПЗ від 21.02.2023 р., яке надійшло на ім`я ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_5 , вбачається, що солдат ОСОБА_2 , помічник гранатометника в/ч НОМЕР_1 зник безвісті 11.02.2023 р. на північно-східній околиці м.Бахмут, Донецької області.

Згідно Витягу з ЄРДР від 20.02.2023 р., 20.02.2023 р. Запорізьким РУП ГУНП в Запорізькій області зареєстровано кримінальне провадження №0000385, відносно безвісти зниклого ОСОБА_2 , правова кваліфікація кримінального провадження ст.115 ч.1 КК України.

З Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин за №30 від 16.05.2025 р., вбачається, що ОСОБА_2 набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин.

Згідно Висновку за фактом зникнення безвісті військовослужбовця 3-го батальйону оперативного призначення солдата ОСОБА_2 , затвердженого т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 , службове розслідування за фактом зникнення безвісті солдата ОСОБА_2 , закінчено. Факт зникнення безвісті 11.02.2023 р. під час виконанням бойового завдання на вогневій біля позиції «Таджик» 2боп Зброп, що розташована на північно-східній околиці м.Бахмут, Донецької області, помічника гранатометника 3-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 3-ої роти оперативного призначення (на бронеранспортерах) НОМЕР_4 батальйону оперативного призначення солдата ОСОБА_2 , під час бойового зіткнення з підрозділами збройних сил Російської Федерації вважати підтвердженим.

Згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України №320 від 10.11.2022, ОСОБА_2 , був зарахований до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1 від 01.01.2023 р., солдат ОСОБА_2 визнаний таким, що приступив до виконання обов`язків на посаді помічника гранатометника 3-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 3-ої роти оперативного призначення (на бронеранспортерах) НОМЕР_4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України.

Оголошення ОСОБА_2 померлим, необхідно заявниці дляотримання свідоцтва про смерть сина і подальшого використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах, зокрема, заявниці необхідно отримати пільги та реалізувати право членів сім`ї загиблого військовослужбовця.

У відповідності до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження визначений у ч. 2 ст. 293 ЦПК та такими, серед інших, є: визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

В п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року за №5 роз`яснено, що на відміну від встановлення факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених в ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Аналіз зазначених норм закону, свідчить про те, що підставою для оголошення особи померлою є обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Верховний Суд у постанові від 26.02.2024 року в справі № 686/9938/23 зробив висновок, що ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, із урахуванням положень статті 46 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення особи загиблим під час виконання військового обов`язку по захисту держави України у російсько-українській війні від дня вірогідної смерті. Суди правильно виходили з того, що з урахуванням конкретних обставин справи, оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня настання відповідної події, в даному випадку, загибелі особи 19 березня 2022 року внаслідок поранення під час оборони м. Маріуполя, що підтверджуються належними та допустимими доказами, зокрема актом про настання смерті від 04 квітня 2022 року № 364/БТГр/39, затвердженим командиром військової частини. Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, у порушення вимог частини другої статті 46 ЦК України передчасно, до спливу шести місяців від дня закінчення воєнних дій, постановив рішення про оголошення особи померлим, є необґрунтованими, оскільки як встановлено матеріалами справи солдат брав участь в обороні м. Маріуполя, під час здійснення якої отримав смертельне поранення 19 березня 2022 року, а тому є правильними висновки судів попередніх інстанцій, що шестимісячний строк, передбачений вказаною нормою, слід обраховувати з моменту настання відповідної події.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 року в справі 755/11021/22 наголосила, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

З цього приводу суд зазначає, що населений пункт Бахмут, Бахмутської міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області, входить до Бахмутської міської територіальної громади, яка згідно Наказу № 309 від 13.12.2023 р. вважається тимчасово окупованою територією. 20.03.2025 року, набрав чинності Наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (Наказ №376)», який скасував Наказ №309. У відповідності до Наказу №376 населений пункт м.Бахмут, Бахмутської міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області вважається тимчасово окупованою територією з 13.12.2023 р.

За наведених обставин суд вважає, що зібраними і дослідженими в ході судового розгляду доказами підтверджено існування обставин, які дають підстави припустити загибель ОСОБА_2 ,помічника гранатометника в/ч НОМЕР_1 під час виконання бойового завданняна північно-східній околиці м.Бахмут, Донецької області, 11.02.2023 р.

Як зазначено у заяві ОСОБА_1 , визнання ОСОБА_2 померлим необхідно для здійснення державної реєстрації його смерті та отримання свідоцтва про смерть, оскільки від цього залежить подальше виникнення права щодо отримання грошової допомоги.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити, та оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Біленьке, Запорізького району, Запорізької області, громадянина України, померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 під час бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а місцем його смерті вважати район населеного пункту м.Бахмут, Донецької області.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 263-265, 293, 294, 305-309 ЦПК України, ст.ст. 46-48 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Національної гвардії України, Військова частина НОМЕР_1 НГУ, про оголошення особи померлою, - задовольнити.

Оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Біленьке, Запорізького району, Запорізької області, громадянина України, померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 під час бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а місцем його смерті вважати район населеного пункту м.Бахмут, Донецької області.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду .

Дата складення повного судового рішення 19.02.2026 року.

Суддя: О.М. Ачкасов

Присяжні: О.В. Мазур

Т.Д. Тітова