Справа №949/482/26
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

24 березня 2026 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 , поданий представником адвокатом Ковташем В.Д. до ОСОБА_2 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Військова частина НОМЕР_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Ковташа В.Д. звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

На виконання вимог частини 6 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України, суд здійснив перевірку відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

23.03.2026 судом була отримана запитувана інформація.

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, судом встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

У позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців (п. 3 ч. 1 статті 176 Цивільного процесуального кодексу України).

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, проте у порушення вимог ст. 175 ЦПК України, не визначила ціну пред`явленого позову.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Відповідно до п. 5 ч. 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

У пункті 7 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

У ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Обов`язок утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.

Тобто, необхідною умовою утримання батьками повнолітніх сина, дочки є можливість батьків надавати таку допомогу. У позовній заяві позивач не зазначає ні свого матеріального стану, ні матеріального стану відповідача та не долучає доказів на підтвердження даних обставин. Відсутні належні докази на підтвердження доходу відповідача, не зазначено про наявність чи відсутність у платника аліментів інших дітей, не обґрунтовано розмір стягуваних аліментів.

Також в матеріалах справи відсутні докази, що другий із батьків отримує будь-який дохід, надає кошти на утримання доньки.

Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої 12 ЦПК України).

Позивач просить стягувати на її утримання як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.03.2026 року і до закінчення позивачкою навчання, або досягнення позивачкою 23-річного віку, залежно від того, яка з обставин настане раніше. Однак, зі змісту позовної заяви суду незрозуміло, що саме просить позивачка стягувати на її утримання.

Окрім того, в прохальній частині позовної заяви зазначається вказівка про розмір "але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно", однак ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула повноліття та не перебуває в статусі дитини, а мінімальний розмір аліментів на повнолітню дитину законом не встановлений.

Таким чином, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги, згідно Глави 16 СК України, надати докази матеріального стану сторін, з обґрунтуванням можливості надавати допомогу на утримання, та обґрунтування розміру стягуваних аліментів з огляду на потребу отримувача аліментів та можливості обох з батьків утримувати повнолітню дитину.

Суд звертає увагу, що недотримання вищевказаних вимог є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Отже, вищевказані вимоги закону позивачем невиконані, позовна заява не містить документального підтвердження викладених фактичних обставин справи, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача, а також позов подано без дотримання вимог статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків, повідомивши, що відповідно до частини 3 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

Відтак позивачу необхідно виправити вищевказані недоліки.

За таких обставин, в силу частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк п`ять днів з дня вручення даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтею 185 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Військова частина НОМЕР_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та надати позивачу для усунення вищевказаних недоліків п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор