Справа № 639/987/26
Провадження № 2-з/639/7/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м.Харків

Суддя Новобаварського районного суду міста Харкова Рубіжний С.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дергачова Віктора Сергійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Наталя Вікторівна про визнання недійсним договору про внесення змін до іпотечного договору та визнання припиненим іпотечний договір ,-

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2026 року до Новобаварського районного суду міста Харкова звернулась позивач ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Дергачова В.С.. з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третіми особами зазначено ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В. та просить суд

- Визнати недійсним Договір про внесення змін до Іпотечного договору, посвідченого 12 грудня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В. за реєстровим №4645, посвідченого 01 березня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В. за реєстровим №1356, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

- Визнати припиненим Іпотечний договір, посвідчений 12 грудня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В. за реєстровим №4645, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку із закінченням строку його дії 13.12.2020 року.

Разом із позовною заявою адвокатом Дергачовим В.С., подана до суду заява про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 13.02.2026 заяву про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвалою суду від 18.02.2026 позовну заяву залишено без руху з наданням 10 деного строку для усунення недоліків.

23 лютого 2026 року на усунення недоліків позову було подано відповідну заяву.

Одночасно подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності позивачу, громадянці ОСОБА_1 , а саме; нежитлові будівлі літ. А-1, загальною площею 1274,9 кв.м., літ. Д-1, загальною площею 52,6 кв.м., літ. Е-1, загальною площею 25,1 кв.м., літ. Ж-1, загальною площею 423,7 кв.м., літ. И-2, загальною площею 796,2 кв.м., що знаходяться за адресою; АДРЕСА_1 ., які є предметом іпотечного договору.

Обгрунтовуючи заяву, заявник зазначає, що 31 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку Позивачем було отримано від ОСОБА_2 вимогу про повернення боргу за Договором позики від 12.12.2018 року (від 23.12.2025 року) в сумі 4 224 510, 00 грн. основного боргу та 1 436 333,40 грн. процентів за користування грошовими коштами. 29 січня 2026 року Позивач надала відповідь на дану вимогу, в задоволенні якої було відмовлено внаслідок її безпідставності. На дату подання позову та цієї заяви під забороною за договором іпотеки перебуває вищезазначене нерухоме майно. Вказані нежитлові будівлі розташовані на земельній ділянці площею 0,4466 га з кадастровим номером :03:007:0012.

Зазначає, що є підстави вважати, що Відповідач, зловживаючи своїми правами, може здійснити дії щодо відчуження нерухомого майна, яке належить Позивачу на праві приватної власності, до набрання чинності рішенням суду, що в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Зазначене забезпечення при задоволенні позовних вимог дозволить належне виконання такого рішення, оскільки при відсутності забезпечення майно, до якого не має відношення Відповідач, може бути ним привласнене, а у разі задоволення позову буде відсутня необхідність у вчиненні додаткових реєстраційних дій та проведенні додаткових судових процесів віндикаційного характеру.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяву про забезпечення позову, вважає, що вона обґрунтована та підлягає задоволенню.

Згідно з ч.ч. 1, 2ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст.153ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд керується тим, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже зазначене питання є предметом дослідження суду під час розгляду спору по суті. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Згдно ст.17 Закону України «Про іпотеку» Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація права власності (спеціального майнового права) на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням: за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність (набуття спеціального майнового права) іпотекодержателем); за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі).

Предметом позову є визнання недійсним Договір про внесення змін до Іпотечного договору від 01 березня 2021 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнання припиненим Іпотечний договір у зв`язку із закінченням строку його дії 13.12.2020.

З наданої копії іпотечного договору, предметом іпотеки визначено вищезазначене нерухому майно, іпотекодавцем є ОСОБА_1 , іпотекодержателем ОСОБА_2 .

Іпотечний договір містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, передбачені ст. 36 Закону України «Про іпотеку».

Згідно інформації з державного реєстру речових прав, право власності на предмет іпотеки зареєстровано за позивачем, а також іпотека та внесення змін до іпотечного договору, права іпотекодержателя ОСОБА_2 .

Інші реєстраційні дії не внесено до реєстру.

Враховуючи викладене, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі вищевикладеного, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; з урахуванням встановленого спору між сторонами по справі, суд дійшов висновку, що вимоги про забезпечення позову є обґрунтованими, законними та співмірними із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 353-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дергачова Віктора Сергійовича про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлові будівлі літ. А-1, загальною площею 1274,9 кв.м., літ. Д-1, загальною площею 52,6 кв.м., літ. Е-1, загальною площею 25,1 кв.м., літ. Ж-1, загальною площею 423,7 кв.м., літ. И-2, загальною площею 796,2 кв.м., які розташовані на земельній ділянці площею 0,4466 га з кадастровим номером :03:007:0012, знаходяться за адресою; АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 та є предметом іпотеки за Іпотечним договором, посвідченим 12 грудня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В. за реєстровим №4645.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст ухвали складено 25.02.2026.

Суддя С.О. Рубіжний