Справа № 713/1559/25
Провадження №2-др/713/4/26
20.03.2026 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судових засідань Холіван В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця заяву позивача ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де третіми особами є приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Світлична Олена Василівна, Вижницький відділ державної виконавчої служби у Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державний реєстратор Вижницького відділу державної виконавчої служби у Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нистерюк Оксана Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Коломієць Віталій Кирилович, Центр надання адміністративних послуг Вижницької міської ради Чернівецької області, про захист порушених цивільних прав та інтересів, визнання договору дарування недійсним, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де третіми особами є приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Світлична О.В., Вижницький відділ ДВС у Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державний реєстратор Вижницького відділу ДВС у Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нистерюк О.М., приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Коломієць В.К., Центр надання адміністративних послуг Вижницької міської ради Чернівецької області. про захист порушених цивільних прав та інтересів, визнання договору дарування недійсним
17.03.2026 року від представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 надійшло заперечення в якому просила залишити заяву позивачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення без розгляду. Послалась на ч. 8 ст. 141 ЦПК України та висновки ВСУ відповідно до якого докази понесених судових витрат подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови попереднього заявлення про це. Верховний Суд роз`яснив, що подання доказів після ухвалення рішення можливе лише за умови, якщо сторона заявляла про це раніше та обґрунтувала поважні причини їх неподання до дебатів; інакше у задоволенні заяви слід відмовити. Позивачка та її представник не зверталися до суду із заявою про подання доказів витрат до закінчення дебатів та не обґрунтували поважність причин їх неподання. Отже, підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу відсутні.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали заяви, цивільної справи №713/1559/25, прийшов до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує і питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.
Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що витрати на правничу допомогу у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Стаття 246 ЦПК України передбачає, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Ухвалюючи рішення, судом не було вирішено питання щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу.
10.03.2026 року позивачка ОСОБА_1 , тобто в межах 5-ти днів, подала заяву про ухвалення додаткового рішення.
Згідно договору №22/05-2025 про надання правової (правничої) допомоги від 22 травня 2025 року укладеного між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Фасулакі П.Є, вбачається, що за цим договором клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором самостійно та на свій розсуд, в інтересах Клієнта виконати юридично значимі дії та правочини, надати Клієнту у строк та на умовах даного Договору правову допомогу, з метою сприяння Клієнту його прав, свобод та законних інтересів, та що пов`язані з вирішуванням правових (юридичних) питань стосовно представництва та забезпеченням захисту прав, свобод та законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, в також на їх відновлення в разі порушення; надання інших видів правової допомоги, відповідно до Конституції України та законодавства України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» на території України : а) у органах митниці, прикордонної служби, поліції, прокуратури, ДБР, служби безпеки, органах влади, виконавчих органах, місцевих органах. податкових органах, інших адміністративних та державних органах, органах виконавчої служби, нотаріаті, державних реєстраційних органах, банках та інших фінансових установах, підприємствах, установах, організаціях, державних та недержавних закладах, громадянських організаціях; 6) у відносинах з особами, що є посадовцями та/чи службовцями, підприємцями та громадянами, в) у всіх судах України (місцевих, апеляційних, касаційних - ВС, третейських) : відповідно до процесуального законодавства України, а саме: Господарського процесуального Кодексу України - без обмежень; Цивільного процесуального Кодексу України - без обмежень; Кодексу адміністративного судочинства України - без обмежень; Кодексу України про адміністративні правопорушення - без обмежень, Митного Кодексу України - без обмежень; Про надання конкретної правової допомоги, що пов`язані з вирішуванням відповідних правових (юридичних) питань та/чи виконання юридично значимих дії та правочинів Сторони домовляються отремо, про що можуть укладати Додаткову угоду до цього Договору, яка підписується Сторонами.
Відповідно до п.2.1 загальна вартість правової допомоги-гонорар адвоката, складає суму, що вказано у додаткових угодах до цього договору.
Відповідно до 2.2. Клієнт зобов`язується, відповідно до умов цього Договору та Додаткових угодах до цього Договору, здійснити оплату Адвокату за надану правову допомогу та компенсувати витрати Адвокату (на відрядження, транспортні витрати, проживання, добові у сумі відповідно до законодавства України та інше; на сплату необхідних обов`язкових платежів, таких як судові витрати, експертизи тощо) в строк не більше тридцяти календарних днів з дати отримання Клієнтом грошей відповідно до судових рішень щодо компенсації (оплати) судових та інших.
Відповідно до додаткової угоди №01 від 24.05.2025 року до договору від 22.05.2025 року №22/05-2025 «Про надання правової (правничої) допомоги» вбачається, що сторони домовились щодо оплати правової допомоги (гонорару адвоката) по цьому договору та/чи додаткових угод до нього таким чином:
1) ознайомлення адвоката з документами наданими Клієнтом, надання адвокатом правової консультації щодо обставин, пояснень та наданих Клієнтом документів та визначення правової позиції щодо подальшого можливого захисту прав та законних інтересів Клієнта у суді - 2000,00 (дві тисячі) грн.
2).Ознайомлення (вивчення) адвокатом з: а) законодавством (коментарями) та науково- юридичною літературою щодо недійсності правочинів (Договорів, у т.ч. договорів дарування); б) практикою ( правовою позицією) Верховного Суду щодо розгляду аналогічних справ щодо недійсності правочинів (Договорів, у т.ч. договорів дарування) - 4000,00 ( чотири тисячі) грн.
3) Підготовка адвокатом проекту Позовної заяви про захист порушених цивільних прав та інтересів, визнання договору дарування недійсним та узгодження з Клієнтом - Орленко С.М. остаточного варіанту Позову - 8000,00 (вісім тисяч) грн.
4) Підготовка адвокатом: заяв, заяв-клопотань, клопотань та адвокатських запитів тощо, пов`язаних з підготовкою Позовної заяви, розгляду Позову та справи у суді першої інстанції по справі - 500,00 (п`ятсот) грн. за кожний письмовий документ, що надано у цивільну справу №713/1559/25.
Підготовка адвокатом промови від сторони позивача у письмовому вигляді, відповіді сторони позивача на відзиви відповідачів у письмовому вигляді, письмових пояснень від сторони позивача, дебатів від сторони позивача у письмовому вигляді, пов`язаних з розглядом цивільної справи №713/1559/25 у суді першої інстанції по справі - 2500,00 грн. за кожний письмовий документ, що надано у цивільну справу №713/1559/25
5). Підготовка до участі та особиста участь адвоката-представника позивача судовому засіданні (судових засіданнях) у суді першої інстанції - 1500,00 (одна тисяча ) грн. за кожне судове засідання у цивільній справі №713/1559/25.
6). Ознайомлення з матеріалами цивільної справи при розгляді справи у суді першої інстанції - 1000,00 (одна тисяча) грн. за кожне ознайомлення з матеріалами цивільної справи.
Представник відповідача Ткач В.В. надала заперечення щодо заявленого розміру судових витрат, просила залишити без розгляду заяву.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)
При розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено, що: «Судова колегія зазначає, що КАС України (та відповідно, ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.»
У постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17. «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄCIIJI. присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Велика Палата Верховного Суду вказує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначила, що суд повинен оцінювати необхідність та розумність судових у вигляді «гонорару успіху», саме в контексті компенсації цих витрат за рахунок іншої сторони судової справи.
Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зі змісту статей 10 - 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Таким чином, враховуючи наведене та положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу із відповідачів на користь позивача є обґрунтованими. Однак, враховуючи усі обставини спірних правовідносин у сукупності, суд не може погодитися із заявленою позивачкою сумою витрат на правову допомогу, яку позивачка понесла.
Що стосується стягнення сплаченого позивачем судового збору щодо забезпечення позову в порядку ст.ст.149-152 ЦПК України у сумі 1211,20 грн., суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви в цій частині, оскільки питання щодо судових витрат, а саме стягнення з відповідачів судового збору за подання заяви про забезпечення позову вже вирішено судом.
Посилання представника відповідачів ОСОБА_4 стосовно того, що позивачка та її представник не зверталися до суду із заявою про подання доказів витрат до закінчення дебатів та не обґрунтували поважність причин їх неподання є необгрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у позовній заяві вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та заявлено клопотання про їх відшкодування.
Керуючись п.1 ч.1, ч.2, 3, 5 ст.270, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -
Заяву - задовольнити частково.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат в розмірі 1211,20 грн. - відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 .
Третя особа: Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Світлична Олена Василівна, місцезнаходження: вул. Кольбенгаєра (Мусорського), 2 офіс.2, м. Чернівці.
Третя особа: державний реєстратор Вижницького відділу державної виконавчої служби у Вижницькому районі Чернівецької області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Нистерюк Оксана Михайлівна, місцезнаходження: вул.Січових Стрільців, 4-В, м. Вижниця, Чернівецька область.
Суддя Іван КИБИЧ