Номер провадження 2/756/239/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.

за участі секретаря - Погорелової В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГРУП», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням),

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГРУП» (надалі - ТОВ «ТОРГРУП») різницю між фактичним між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) у розмірі 125470,74 грн та судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 06.10.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «DAF» д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «MITSUBISHI» д.р.н. НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_1 .

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 07.12.2023 у справі № 756/13900/23 ОСОБА_2 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_2 являється працівником ТОВ «ТОРГРУП». Цивільно-правова відповідальність ТОВ «ТОРГРУП», як власника транспортного засобу «DAF» д.р.н. НОМЕР_1 , застрахована у ПАТ «Страхова компанія «УСГ».

Позивач звернувся до ПАТ «Страхова компанія «УСГ» зі заявою про виплату страхового відшкодування.

30.11.2023 ПАТ «Страхова компанія «УСГ» повідомила позивача про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 84428,50 грн, шляхом перерахування коштів на станцію технічного обслуговування ТОВ «НІКО АВТОАЛЬЯНС».

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «MITSUBISHI» д.р.н. НОМЕР_3 склала 166720,24 грн (вартість робіт - 133582,47 грн; вартість необхідних для ремонту матеріалів). Також позивачем було понесено витрати в сумі 43179,00 грн на придбання матеріалів, яких не було в ТОВ «НІКО АВТОАЛЬЯНС». Всього фактичний розмір шкоди складає 209899,24 грн.

Відповідач ТОВ «ТОРГРУП», є власником транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових правовідносинах тому позивач просить стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою саме з відповідача, як володільця джерела підвищеної небезпеки.

Ухвалою суду від 05.11.2024 відкрито загальне провадження по справі.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2024 залучено до справи в якості третьої особи ОСОБА_2

06.03.2025 представник відповідача надіслав до суду письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що позивач здійснював ремонт пошкодженого транспортного засобу у офіційного дилера ТОВ «НІКО АВТОАЛЬЯНС», де ремонт автомобіля зазвичай дорожчий, ніж у інших СТО. Автомобіль був випущений у 2004 році, тобто має значний строк експлуатації, втрачену товарну вартість, більшість узлів та агрегатів якого вочевидь зношені. У зв`язку з чим витрати на проведення ремонту транспортного засобу на офіційному дилері не можна вважати економічно обгрунтованими. Офіційний дилер застосовує виключно оригінальні запчастини, які є суттєво дорожчими за альтернативні аналоги. Позивач мав можливість звернутися до спеціалізованих СТО, що надають якісний ремонт із використанням як нових, так і контрактних запчастин за значно нижчими цінами. Страховою компанією було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 84428,50 грн. Вказану суму було нараховано експертним шляхом, з урахуванням фізичного зносу складових пошкодження автомобіля.

10.03.2025 представник позивача надав до суду відповідь на додаткові пояснення відповідача.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.10.2025 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення суду у справі № 760/7552/24 (провадження 2/760/2782/25) за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «УСГ» про стягнення суми страхового відшкодування.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.12.2025 поновлено провадження по справі та призначено до розгляду.

06.02.2026 представник позивача надіслав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 61439,44 грн та судові витрати. В обгрунтування поданої заяви зазначив, що ПАТ «Страхова компанія «УСГ» виплатило позивачу 64031,30 грн страхове відшкодування на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва у справі 760/7552/24.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 11.03.2026 закрито підготовчий розгляд справи та призначено до судового розгляду.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. Представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином.

Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, суд прийшов до наступного висновку.

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «MITSUBISHI» д.р.н. НОМЕР_2 .

06.10.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «DAF» д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «MITSUBISHI» д.р.н. НОМЕР_2 .

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 07.12.2023 у справі № 756/13900/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Отже, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 06.10.2023 є встановленою та не підлягає доведенню.

ОСОБА_2 є працівником ТОВ «ТОРГРУП». На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом «DAF» д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ТОРГРУП».

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «ТОРГРУП», як власника транспортного засобу «DAF» д.р.н. НОМЕР_1 , застрахована у ПАТ «Страхова компанія «УСГ» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № ЕР-214398490 від 02.05.2023. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160000,00 грн.

03.11.2023 позивач звернувся до ПАТ «Страхова компанія «УСГ» зі заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі страхової суми.

30.11.2023 ПАТ «Страхова компанія «УСГ» повідомила позивача листом про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 84428,50 грн, шляхом перерахування коштів на станцію технічного обслуговування ТОВ «НІКО АВТОАЛЬЯНС». Також було повідомлено, що розмір завданої шкоди був визначений на підставі Звіту № ОСЦВ-308 від 07.11.2023 про оцінку матеріального збитку завданого власнику КТЗ.

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 07.12.2023, здійсненого на замовлення позивача, який складений за витратним підходом з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту визначена у сумі 148459,80 грн.

Як вбачається з наряду-замовлення ТОВ «НІКО АВТОАЛЬЯНС» № НЦ007589 від 31.05.2024 та Акту звірки взаємних розрахунків з 01.05.204 по 30.06.2024 вартість ремонту транспортного засобу «MITSUBISHI» д.р.н. НОМЕР_2 склала 166720,24 грн.

Також позивач поніс витрати в сумі 43179,00 грн на придбання матеріалів, яких не було в ТОВ «НІКО АВТОАЛЬЯНС».

Отже, фактичний розмір завданої шкоди становить 209899,24 грн (166720,24+43179,00).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31.07.2025 у справі 760/7552/24 стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування у розмірі 64031,30 грн, судовий збір у розмірі 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 02.12.2025 рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31.07.2025 в частині стягнення з ПАТ «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні заяви про стягнення з витрат на правову допомогу відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

Спір між сторонами виник з приводу стягнення з ТОВ «ТОРГРУП», яке є власником транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди та перебував у трудових правовідносинах, різниці між розміром завданих збитків та сумою виплаченого страхового відшкодування.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України Про страхування , цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (стаття 2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завданим їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Слід також зазначити, що якщо потерпілий звернувся до страховика, при цьому, страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження №61-14827св19).

Якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи різниці між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування.

На підставі досліджених доказів, з урахуванням обсягу виплаченого страхового відшкодування у розмірі у розмірі 84428,50 грн та страхового відшкодування виплаченого на підставі рішення суду у розмірі 64031,30 грн, розмір матеріального збитку, який підлягає стягненню з відповідача як роботодавця та власника транспортного засобу становить 61439,44 грн.

Враховуючи вище зазначене, з відповідача ТОВ «ТОРГРУП» на користь позивача підлягає стягненню різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 61439,44 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1254,71 грн.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження фактично понесених витрат на правничу допомогу представник позивача надав договір про надання правничої (правової) допомоги № 25/10 від 25.10.2023, детальний опис робіт (наданих), виконаних адвокатом станом на 06.02.2026, з якого вбачається, що вартість наданих послуг становить 16745,30 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» установлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначені розміру компенсації сторонам витрат на правничу допомогу, суд враховує категорію справи, обсяг фактичних витрат, понесених стороною, їх необхідність та доцільність, враховуючи загальну тривалість розгляду справи в суді, кількість часу витраченого адвокатом на участь у судових засіданнях, керуючись принципом законності, справедливості та співмірності.

Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, тривалості судового розгляду, складності справи та необхідних процесуальних дій, які вчинені представником позивача.

Керуючись ст.ст. 1166, 167, 1172, 1194, ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГРУП» (, адреса: Київська обл., м. Обухів, вул. Калинова, 57) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 61439 (шістдесят одна тисяча чотириста тридцять дев`ять) гривень 44 копійки, судовий збір у розмірі 1254 (одна тисяча двісті п`ятдесят чотири) гривні 71 копійка та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Белоконна