Справа № 466/6998/25
Провадження № 2/466/467/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря Пилипців О.-І.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката Жиравецького Т.М.

представника третьої особи Миргорода В.В.

справа № 466/6998/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

24.07.2025 року адвокат Юрчак В.В. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просить суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 27 березня 2013 року).

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15 липня 2001 року між позивачем - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідачкою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Міським відділом РАГС Львівського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження 15 липня 2001 року зроблено відповідний запис за №1113. Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 видано 15 липня 2001 року.

У шлюбі у сторін народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Львівська область, місто Львів, про що 27 березня 2013 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №192 та видано Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .

За час перебування у шлюбі стосунки між позивачем та відповідачкою не склалися через різні погляди на сімейне життя, виховання доньки та ведення спільного господарства. Хороше спілкування - основа будь-яких міцних взаємин, тому сторони намагалися говорити одне з одним про їхні проблеми, однак це не призвело до бажаних позитивних змін. Саме тому позивач подав до суду позов про розірвання шлюбу.

Малолітня дочка сторін проживає разом з батьком та бабусею за місцем реєстрації матері: АДРЕСА_1 .

6 червня 2024 року комісія ЛКП «Балатон-409», в складі майстрів дільниць: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , склала акт про те, що сусіди засвідчують, що ОСОБА_2 зареєстрована, але не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Як відомо позивачу, на даний час відповідачка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Вже понад рік відповідачка фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків: живе окремо, не проявляє інтересу до життя дитини, не цікавиться її шкільними успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя. Вона також не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як частину виховання. Окрім цього, відповідачка не підтримує контактів і не бачиться з дитиною, створюючи умови, які шкодять інтересам доньки. Саме тому позивач самостійно виховує дочку, повністю враховуючи її інтереси, вік, потребу в навчанні та вихованні, а також забезпечуючи її одягом, їжею, лікуванням та організацією дитячого дозвілля.

Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України, ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, як показаннями свідків.

ОСОБА_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , контактний номер телефону: НОМЕР_4 , є бабусею ОСОБА_3 . З її показань вбачається, що жінка змушена в силу сімейних обставин спільно зі своїм зятем - позивачем займатися вихованням онуки. Відповідачка рік тому покинула свій дім, сім`ю, не повідомивши про причини, тим самим шокувала ОСОБА_8 . Зять взяв на себе усі батьківські обов`язки, з повагою ставиться до жінки, жодним чином не перешкоджає її спілкуванню з онукою ОСОБА_9 , запрошує на всі свята. ОСОБА_9 належно вихована, завжди охайно вдягнена. Бабуся щаслива від того, як чоловік ставиться до її онуки.

ОСОБА_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , контактний номер телефону: НОМЕР_5 , підтримує тісні дружні стосунки з позивачем, вони разом відпочивають сім`ями, діти спільно відвідують секції та гуртки. Чоловікові відомо, що відповідачка з донькою не спілкується, самоусунулась від її виховання та утримання з невідомих причин. Цьому передували численні конфлікти, психологічне насилля як по відношенню до чоловіка, так і до дочки. Позивач повністю взяв на себе обов`язки із забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини. ОСОБА_9 всебічно розвинена, добре вихована та дружелюбна, росте справжнім прикладом для своїх однолітків.

ОСОБА_11 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , контактний номер телефону: НОМЕР_6 , є хрещеною мамою ОСОБА_9 . Жінка підтримує стійкі приятельські зв`язки з позивачем, у той самий час з відповідачкою не спілкується більше року, з того часу як вона покинула сім`ю та переїхала. Відповідачка почала жити з невідомим ОСОБА_12 чоловіком, що і стало причиною припинення спілкування з позивачем та дочкою. Зважаючи на те, що жінка вже багато років знає сім`ю ОСОБА_13 , вона може підтвердити, що ОСОБА_9 з позивачем має неймовірний ментальний зв`язок, завжди ділиться з ним усім: і внутрішніми переживаннями, і невдачами. Позивач хороший батько: належно піклується про свою дочку, дбає про її добробут, створює належні умови для навчання та проживання, піклується про її здоров`я та духовний розвиток. Дівчинка оточена любов`ю тата, який замінив їй маму та піклується про неї за обох батьків. Натомість вчинок відповідачки завдав дитині сильного душевного болю.

ОСОБА_14 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , контактний номер телефону: НОМЕР_7 , є другом сім`ї позивача. ОСОБА_15 зазначає, що вихованням та доглядом ОСОБА_3 займається лише батько та бабуся зі сторони мами, між якими існують міцні сімейні стосунки. Позивач намагається зробити все залежне від себе, щоб забезпечити дитину хорошою освітою, гідним вихованням, спокійними та безпечними умовами життя. ОСОБА_9 рідко згадує про свою маму, яка її покинула. На думку ОСОБА_16 у дівчинки закралась образа, яку відповідачка ніяк не намагається вирішити, оскільки навіть не телефонує до доньки, не цікавиться як її успіхи, здоров`я, не приїжджає щоб побачитися.

Згідно з ч.1-3 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

У ст. 150 СК України закріплені обов`язки батьків по вихованню дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 СК України - підставою позбавлення батьківських прав.

Отже вказує, що очевидним є той факт, що враховуючи самоусунення відповідачки від участі у вихованні та розвитку дочки, у її матеріальному забезпеченні, у забезпечені її належного духовного розвитку однозначно свідчить про винну поведінку відповідачки та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Між відповідачкою та її малолітньою донькою повністю відсутнє будь-яке спілкування, ОСОБА_17 жодним чином не цікавиться життям дитини.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача, адвокат Жиравецький Т.М. позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак надіслала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Миргород В.В. в судовому засіданні підтримав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та просив позов задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

У відповідності до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В судовому засіданні встановлено, що 15 липня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_18 зареєстрований шлюб (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_3 , батьками якої, згідно долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27.03.2013 року є позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 (а.с.17).

Сімейним кодексом України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, зокрема, встановлено, що батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом встановлено, що понад рік відповідач ОСОБА_2 участі в вихованні доньки ОСОБА_3 не приймає, не цікавиться її життям, не спілкується з ними, не надає жодної матеріальної допомоги.

Донька ОСОБА_3 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Акту ЛКП «Балатон-409» від 06.06.2024, ОСОБА_2 , зареєстрована але не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.37).

Відповідно до Довідки стоматологічної клініки «InWHITE» за вих.№01-12-25 від 01.12.2025 року, ОСОБА_3 проходила лікування у вказаній стоматологічній клініці, під час відвідин з дитиною був присутній лише батько, матір дитини до клініки не навідувалася, батько підтримував дитину морально та здійснював оплату вартості лікування (а.с.118).

Згідно Довідки модельної школи MINI MODELS від 27.11.2025 року встановлено, що ОСОБА_19 відвідує модельну школу з 1 вересні 2024 по теперішній час. Батько дитини бере активну участь, регулярно підвозить, цікавиться успіхами, активно долучається до поїздок на зйомки і табори. Матір дитини за час навчання в школу ні разу не навідувалася, не телефонувала викладачам. Із розмов зрозуміло, що мама не живе з родиною (а.с.119).

З відповіді Адміністрації ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання» «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» від 02.12.2025 вбачається, що ОСОБА_1 звертався до лікарні з метою укладення декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу щодо себе та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, ОСОБА_1 звертався з донькою ОСОБА_3 25.03.2025 з метою отримання довідки для відвідування басейну та занять з плавання; 10.06.2025 та 24.09.2025 з приводу захворювання дитини; 20.10.2025 з приводу захворювання дитини та видачі довідки; 29.08.2025 - проведення профогляду (а.с.120).

Крім того, в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_14 надали пояснення про те, що відповідач як мати дитини ОСОБА_3 , не проживає з донькою, не спілкується, не надає матеріальної допомоги. Батько ОСОБА_1 займається вихованням дитини самостійно, допомагає також ОСОБА_7 , яка являється бабусею дитини.

Так, Висновком Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 18.12.2025 року, визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.127-129). Суд вважає, що висновок даний на повно з`ясованих об`єктивних обставинах і тому суд покладає його в основу рішення.

У відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно ст. 150 СК України та ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створюючи належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином, найважливіший обов`язок матері та батька - це обов`язок виховувати, ростити дитину. Це обов`язок не лише перед дитиною, а й перед усією родиною та суспільством.

Статтею 59 Закону України "Про освіту" та ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, які дії належить вчиняти батькам для розвитку дитини як особистості. Зокрема, встановлено, що батьки зобов`язані виховувати у дітей працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до старших, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів.

Отже, на відповідача як матір дитини, законодавством покладено обов`язок піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Встановлені судом обставини свідчать про неналежне виконання відповідачем ОСОБА_2 батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до загальних положень Сімейного кодексу України держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Згідно вимог ч.2 ст.3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст.ст.5,7 СК).

Згідно з положеннями Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1985року, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР від 27 лютого 1991року №789-ХII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитина з моменту народження має право, наскільки це можливо, знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі "Савіни проти України" (Заява N 39948/06), встановлено, що вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки та піклування на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні даного питання.

Крім того, статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідач у заяві не заперечила щодо позову.

На підставі вищенаведеного, оскільки встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з позовною заявою до суду.

У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 968,96грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.12,13,76,81,82,83,89,141,259,263-265, 267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) в користь позивача ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_8 ), судовий збір в розмірі 968,96грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, ЄДРПОУ - 04056115, м. Львів, вул. Липинського, 11.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Текст рішення складено та підписано 19 лютого 2026 року.

Суддя О. І. Ковальчук