Справа № 278/4038/25
"17" лютого 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Ротар М.М., за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
представник позивача подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за договором № 1072649 про надання споживчого кредиту від 22.06.2023 року в розмірі 16 234,94 гривень.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.06.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем було укладено договір № 1072649 про надання споживчого кредиту, за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 12 500 грн. 00 коп. з терміном користування 366 днів, з кінцевим терміном повернення 22.06.2024 року розмір відсоткової ставки за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9 125 % річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 100 % річних.
23 липня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 2307-23, на підставі якого позивач отримав право вимоги до відповідача за договором № 1072649 про надання споживчого кредиту від 22.06.2023року. Таким чином, ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс» за договором № 1072649 про надання споживчого кредиту від 22.06.2023року.
Відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконував, в зв`язку з чим виникла заборгованість за договором у розмірі 16 234 грн. 94 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9 471,92 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 6 763 грн. 02 коп..
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача в повному обсязі.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 28.11.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, проте згідно наявної в матеріалах справи заяви, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив.
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем було укладено договір № 1072649 про надання споживчого кредиту, за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 12 500 грн. 00 коп. з терміном користування 366 днів, з кінцевим терміном повернення 22.06.2024 року розмір відсоткової ставки за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9 125 % річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 100 % річних.
Відповідно до п 2.1 Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: - у розмірі 10 000 гривень на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 ; - у розмірі 2 500 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5. Договору.
23 липня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 2307-23.
Відповідно до витягу з додатку до Договору факторингу № 2307-23 від 23.07.2024 року позивач набув право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 1072649 від 22.06.2023 року в розмірі 16 234 грн. 94 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9 471 грн. 92 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 6 763 грн. 02 коп..
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Також, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст.1078, ч. 1 ст.1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч. 1 ст.1084 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконувала, в зв`язку з чим виникла заборгованість за договором у розмірі 16 234 грн. 94 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9 471 грн. 92 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 6 763 грн. 02 коп..
У зв`язку із порушенням кредитних зобов`язань зі сторони відповідача, 31.07.2024 року відповідно до кредитного договору, представник позивача направив на адресу відповідача, яку зазначено в договорі № 1072649 про надання споживчого кредиту від 22.06.2023року, досудову вимогу щодо погашення заборгованості.
На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашена, що є порушенням законних прав позивача.
Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання ним умов договору.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позов про стягнення заборгованості за договором № 1072649 про надання споживчого кредиту від 22.06.2023 року підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжної інструкції в національній валюті від 01.08.2025 року № 1072649 встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
За такого, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн..
Позивачем понесені витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 грн., що підтверджується договором №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 року, актом 1072649 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.05.2025 року, Детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І.М. необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості.
Згідно Детального опису робіт (наданих послуг), адвокатом Лівак І.М. необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості були надані правові (юридичні) послуги по супроводу примусового стягнення заборгованості, а саме: Правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи фінанс» 2 250 грн.; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач 3 000 грн., Формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 750 грн., загальна сума 6 000 грн.
Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.
Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом з тим, Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише ті судові витрати, які мають розумний розмір.
Зазначений позивачем розмір вказаних витрат є завищеним, оскільки справа належить до категорії незначної складності, її розгляд відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, судова практика у цій категорії справ є усталеною, в зв`язку з чим при підготовці позовної заяви у адвоката була відсутня необхідність досліджувати додаткові норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, витрачати значний час на складання позовної заяви.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що співмірними із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.
Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 гривень.
Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265,280-282,289 ЦПК України, суд
позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» заборгованість за договором № 1072649 про надання споживчого кредиту від 22.06.2023 року в загальному розмірі 16 234 грн. 94 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 471 грн. 92 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 6 763 грн. 02 коп., та судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу 3 000 грн..
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, , IBAN: НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ», МФО 334851) , юридична адреса 04112 м. Київ, вул. Авіоконструктора Ігоря Сікорського буд. 8.

Відповідач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 .

Суддя: М.М. Ротар