ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4548/25 Провадження 2/636/421/26
11.02.2026 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Золотоверхої О. О.,
за участі секретаря судового засідання Караулової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -
Позивач як суб`єкт ринку з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його природний газ для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) №880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу…» на території України.
Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 та статтями 6, 7, 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» позивач зобов`язаний постачати природний газ споживачам, які використовують його для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.
Постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2019 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний вчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою.
Відповідно до Розпорядження КМУ від 22.07.2020 №917 позивач є постачальником «останньої надії». Постачальник «останньої надії» - визначений КМУ постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу. Постачальник «останньої надії» зобов`язаний протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишається без постачальника. Відповідно до положень пункту 1 розділу 6 Правил постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається з урахуванням статей 205, 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання.
Таким чином відповідач приєднався до договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» шляхом акцептування договору із позивачем через факт споживання газу. На умовах договору позивач постачав природний газ, а відповідач отримував його та використовував для власних потреб. Вартість використаного природного газу відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до діючих тарифів.
Відповідно до підпункту 1 пункту 4.4 розділу 4 Договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними Харківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», що є оператором газорозподільної мережі, за підсумком розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора газотранспортної системи та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться оператором ГРМ (Харківською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України») згідно Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494. Таким чином об`єм (обсяг) спожитого відповідачем природного газу передається оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора газотранспортної системи (ТОВ «Оператор ГТС України») та в подальшому імпортується постачальником у білінгову систему «Газоліна» та використовується останнім для розрахунку вартості спожитого природного газу.
Крім того на підтвердження об`єму (обсягу) спожитого відповідачем природного газу в порядку пункту 8 частини 3 статті 175 ЦПК України зазначається, що позивач має намір подати до суду письмовий доказ у вигляді листа оператора ГРМ з інформацією щодо дати фіксації останнього контрольного покажчика лічильника газу. Письмовий доказ не може бути долучений позивачем з позовом через те, що запит позивача на адресу оператора ГРМ протягом тривалого часу знаходиться на розгляді у останнього. З огляду на вище вказане позивач в порядку частини 8 статті 83 ЦПК України просить вважати причину пропущення строку подання доказів поважною та прийняти до розгляду письмові докази, які будуть надані судо позивачем відразу після їх отримання.
Отже постачальник проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого спожитого споживачем природного газу.
Відповідно до пункту 4.3 Договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Пункт 4.5 договору визначає, що розрахунки споживача за цим договором здійснюється за рахунками та або квитанціями абонентської книжки постачальника. Дату виникнення зобов`язання відповідача по оплаті за спожитий природний газ визначає пункт 4.6 Типового договору при розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Оплата рахунку постачальника про сплату послуг за цим типовим договором має бути здійснена споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. Відповідно до пункту 4.10 договору у разі виникнення у споживача заборгованості за послугою з постачання за цим договором споживач може звернутися до постачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність споживача. Графік погашення заборгованості оформлюється окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення сторонами та дотримання споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від здійснення поточних платежів за цим договором. У разі відсутності графіка погашення заборгованості постачальник має право грошові кошти, отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення.
Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ це свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань а тому порушує право позивача на одержання оплати за поставлений природний газ у встановленим договором строк.
У судове засідання представник позивача не з`явився, до початку його проведення подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без участі представника, вимоги підтримав, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач у судові засідання, призначені на 15.09.2025, 12.11.2025 та 09.02.2026 не з`явилася, відзив на позовну заяву не надала, про відкриття провадження в справі та про проведення судових засідань повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Керуючись вимогами ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд установив, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 25.07.2023 (а.с.5-6) ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснює наступні види економічної діяльності: торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний); надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; торгівля електроенергією.
Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.11.2022, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського РНО Харківської області Алексик Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №792 (а.с.11-12) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) отримала у власність будинок АДРЕСА_1 . Право власності відповідача на вказане нерухоме майно також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №316111302 від 26.11.2022 (а.с.13).
Надано до суду і копію Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2500 від 30.09.2015, (а.с.14-15) разом з формою заяви приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (а.с.15/2).
Згідно відповіді з Відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради від 04.06.2025 (а.с.19/2) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Положеннями частини 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень статті 15,16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного цивільного права.
Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 6Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор ГРМ, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача
Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.
Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.
Взаємовідносини між постачальниками та споживачами природного газу регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496.
Згідно з пунктом 3 Розділу І Правил постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.
Пунктом 2 Розділу ІІІ Правил визначено, що постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Особливості здійснення постачання природного газу побутовому споживачу постачальником «останньої надії» визначені розділом VI цих Правил.
Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам затверджено постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500.
Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до статей 633,634,641,642 ЦК України, відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам розміщено на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» в мережі Інтернет за адресою: http:www.gas.ua.
За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний постачати природний газ побутовому споживачу у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Відповідно до статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться.
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.
Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу.
Відповідно до статей 7,12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами/, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Згідно з частиною 1статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом частини 1статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини 1статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина 1статті 611 ЦК України).
За змістом статей319,322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідач користувався наданими послугами, але всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконував, не повністю сплачував вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за надані послуги з газопостачання у добровільному порядку.
Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною 1статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 279, 280-282, 284, 289, 352, 354, пп.15.5п.15ч.1РозділуХІІІПерехідніположення ЦПК України
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - задовольнити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення суду виготовлено 18.02.2026.
Суддя О.О. Золотоверха