Справа № 521/9579/25
Провадження № 2/521/598/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року м.Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

До Хаджибейського районного суду міста Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому посилалася на наступні обставини.

30.11.2023 р. ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 прийняла у власність 80036,00 гривень 00 копійок, що в еквівалентно 2200,00 доларів 00 центів США строком повернення до 29 лютого 2024 року, про що було укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіним О.М. зареєстрований в реєстрі за № 1393.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що сторони узгодили, що у випадку зміни курсу гривні до долара США, позика підлягає поверненню, таким чином, щоб розмір повернутої позики (частини позики) відповідав доларовому еквіваленту позики за курсом НБУ, станом на дату повернення позики (частини позики). Згідно положень п. 4. договору строк виплати повної суми боргу до 29 лютого 2024 року включно, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Відповідно до п.8. договору в разі, коли позичальник не повернув позикодавцю позику (або її частину) у встановлений строк (або достроково у випадках, передбачених договором), позикодавець вправі стягнути заборгованість за позикою та можливі штрафні санкції в примусовому порядку шляхом відповідно до діючого законодавства України. Пункт 9 договору регламентує, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики (її частину), він зобов?язаний сплатити позикодавцю суму боргу, а також пеню у розмірі 1% від прострочної суми за кожний день прострочення. В порушення п. 4 договору позичальник не повернула позикодавцю в строк та на умовах, передбачених цим договором, позику в розмірі 2200 доларів США. На підставі невиконання зобов?язань передбачених договором, позикодавець має право вимагати погашення заборгованості за позикою та відповідно до п.8 договору стягнути штрафні санкції за невиконання покладених на позичальника обов?язків. На момент звернення до суду з цим позовом, відповідач заборгованість за договором не сплатила повністю, у зв?язку з чим склалась заборгованість у розмірі 91500,00 грн., що складає 2200,00 доларів США. Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що на момент 05.06.2025 року позичальником не виконано зобов?язання по поверненню коштів позикодавцю відповідачу, нарахована пеня, що у період з 29.02.2024 р. по 05.06.2025 р., яка складає 423 645,00 грн. Крім того, позивачем на підставі ст.625 ЦК України у період з 29.02.2024 р. по 05.06.2025 р. нараховано інфляційні збитки, що становлять 14587,51 грн. та 3% річних, що складає 1173,21 грн.

Посилаючись на вищевикладщене, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь основену заборгованість в сумі 91500грн., пеню в сумі 423645грн., інфляційні витрати в сумі 14587,51грн, 3% річних в сумі 1173,21грн. та судові витрати.

Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 16 червня 2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2025 року в задоволенні клопотання представника відповдіача про зупинення провадження у справі відмовлено.

Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд по суті позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовної заяви, посилаючись на форсмажорні обставини, які виникли в країні. Крім того, вказували, що відповідачем було повернуто позивачу 200 дол. США і 1000 грн.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Сторонами не заперечується, що 30.11.2023 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіним О.М. зареєстрований в реєстрі за № 1393, згідно якому ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 прийняла у власність 80036,00 гривень 00 копійок, що в еквівалентно 2200,00 доларів 00 центів США, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцю в строк та на умовах, передбачених цим договором, позику у вищезазначеному розмірі.

Згідно п.1.2., п.2., п.4. вказаного договору сторони узгодили, що у випадку зміни курсу гривні до долара США, позика підлягає поверненню, таким чином, щоб розмір повернутої позики (частини позики) відповідав доларовому еквіваленту позики за курсом НБУ, станом на дату повернення позики (частини позики). Позика передається позикодавцем позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього договору готівкою. Підписанням цього договору позичальник підтвердджує факт одержання ним від позикодавця грошових коштів в сумі, визначеній п.1. цього договору. Підписаний позичальником договір є доказом передачі позики від позикодавця до позичаьника. Строк виплати повної суми боргу до 29 лютого 2024 року включно, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Відповідно до п.8. договору в разі, коли позичальник не повернув позикодавцю позику (або її частину) у встановлений строк (або достроково у випадках, передбачених договором), позикодавець вправі стягнути заборгованість за позикою та можливі штрафні санкції в примусовому порядку шляхом відповідно до діючого законодавства України. Пункт 9 договору регламентує, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики (її частину), він зобов?язаний сплатити позикодавцю суму боргу, а також пеню у розмірі 1% від прострочної суми за кожний день прострочення.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ст. 57 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, позивач виконала умови договору позики, а саме позивач передав відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 80036 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 30.11.2023р. складає суму у розмірі 2200дол.США а відповідач зобов`язання не виконав, отримані в борг кошти, не повернув.

Закінчення строку договору, відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно із частиною першою статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Аналізуючи долучений позивачем до матеріалів справи договір позики, судом встановлено, що він підписаний обома сторонами, посвідчений нотаріально, тобто факт укладення договору і отримання позичальником коштів за договором підтверджено належним (письмовим) доказом.

Сторони дотримались письмової форми договору.

Таким чином, позивач довів факт укладення договору і факт передачі ним коштів позичальнику на вказаних у договорі умовах, тобто виконання ним умов договору.

Суд критично ставиться до переписки, яку надала відповідач, щодо повернення 200 дол. США, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, посилання представника відповідача на форсмажорні обставини, якими є військовий стан в країні, не заслуговують на увагу, оскільки вищевказаний договір було укладено вже коли в країні був військовий стан і відповідач мала б розуміти, що їй потрібно буде позику повернути.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, нормами діючого ЦК України визначені виконання грошового зобов`язання.

Згідно ст. 533 ЦК України 1) грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.2) якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Матеріалами справи встановлено, що предметом договору позики укладеного між сторонами 30.11.2023 року є грошові кошти в сумі 80036 гривень, що в еквіваленті складає 2200 доларів США, по курсу НБУ станом на «30» листопада 2023 року, відповідно до цього суд приходить висновку, що стягненню підлягає сума у гривнях у розмірі 91500 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення коштів у сумі 91500 гривень.

Щодо стягнення пені, інфляційних витрат та трьох процентів річних за порушення гроошового зобовязання суд зазначає наступне.

Нормою п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином вимоги про стягнення з відповідача неустайки, інфляційних витрат та трьох процентів річних задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності зі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 915 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє за безпідставністю.

Керуючись, ст.ст. 16, 526, 625, 631, 1046-1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст. 76-78, 83, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) заборгованість в розмірі 91 500 (дев'яносто одна тисяча п'ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 915 (дев' ятсот п`ятнадцять) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18 лютого 2026 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН