У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/234/26

23 березня 2026 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого-судді Куценка О.О., з участю секретаря судового засідання Двібородчин І. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

16 лютого 2026 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ТзОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №707710586 від 30 грудня 2021 року, у розмірі 15245,44 грн, судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу.

17 лютого 2026 року на запит суду надійшла відповідь №2349681 з ЄДДР, щодо місця реєстрації відповідача, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 187 ЦПК України.

Ухвалою від 18 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Представник позивача Поляков О. В. в судове засідання не з`явився, 04 березня 2026 року на адресу суду направив клопотання про повернення судового збору та закриття провадження у даній справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки відсутній предмет спору. В заяві зазначає, що відповідачем повністю сплачено заборгованість за кредитним договором.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, 03 березня 2026 року направила на адресу суду довідку на підтвердження погашення нею заборгованості перед позивачем та подала копію платіжної інструкції №1.550109793.1 на загальну суму 21500 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши заяву представника позивача, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Законодавець у ст. 12 ЦПК України визначив, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 2). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4).

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3).

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі N 953/803/20).

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань (постанова Верховного Суду від 20 вересня 2021 року по справі N 638/3792/20).

У заяві представника позивача від 04 березня 2026 року останній вказує, що заборгованість відповідачки, перед позивачем відсутня, відповідачка добровільно сплатила кошти за договором, а тому відсутній предмет спору.

Отже, відповідачка після надходження позовної заяви до суду та відкриття провадження по справі добровільно сплатила кошти за договором, які становили предмет спору, у зв`язку з чим між сторонами не залишилося неврегульованих питань.

Сукупність встановлених обставин дає суду підстави для висновку, що між сторонами відсутній предмет спору, тому провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено в Законі України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Як зазначено у п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно ч. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

При зверненні до суду з позовом майнового характеру позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 12 лютого 2026 року №37112.

У зв`язку з тим, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки відсутній предмет спору, тому необхідно задовольнити клопотання позивача і повернути сплачений судовий збір на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Виходячи з вищенаведеного, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст. 13, 49, 182, 255, 256, 258-261, 273, 352, 353 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України за відсутністю предмету спору.

Зобов`язати Головне Управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" судовий збір у розмірі 2662,40 грн, сплачений у ПуАТ КБ "АкордБанк", відповідно до платіжної інструкції в національній валюті №37112 від 12 лютого 2026 року при зверненні до суду із позовною заявою.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС", копію платіжної інструкції в національній валюті №37112 від 12 лютого 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення.

Суддя