Номер провадження: 22-ц/813/3591/26
Справа № 504/905/14-ц
Головуючий у першій інстанції Барвенка В.К.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії: головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М.,

перевіривши, в порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 липня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.07.2014 вказаний вище позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» суму основного боргу по кредиту у розмірі 45 119 (сорок п`ять тисяч сто дев`ятнадцять) гривень; прострочені проценти за користування кредитом за період з 08.05.2007 року по 28.02.2013 року у розмірі 31 551 (тридцять одну тисячу п`ятсот п`ятдесят одну) гривню 30 копійок; пеню за період з 09.04.2012 року по 28.02.2013 року у розмірі 8 867 (вісім тисяч вісімсот шістдесят сім) гривень 345 копійок, а всього заборгованість у розмірі 85 537 (вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот тридцять сім) гривень 64 копійки.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, 18.12.2025 засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, у якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся за відсутності її належного сповіщення та вказує що судові повідомлення направлялись не за її адресою реєстрації. На підтвердження зазначених обставин, ОСОБА_1 долучає витяг з реєстру територіальної громади від 16.12.2025. Наголошує, що дізналась про існування такої справи під час арешту її банківських рахунків державним виконавцем та повідомлення про такі дії банківською установою та одразу звернулась до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи. Копію оскаржуваного рішення отримала лише 18.11.2025, тому, на її думку, існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду від 30.12.2025 зазначену апеляційну скаргу - залишено без руху. Витребувано матеріали цивільної справи №504/905/14-ц з Доброславського районного суду Одеської області.

20.01.2026 до апеляційного суду надійшли вищевказані матеріали цивільної справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.01.2026 визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.07.2014 залишено без руху, запропонувавши скаржниці протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, усунути недоліки апеляційної скарги, що зазначені в тексті цієї ухвали. Роз`яснено скаржниці, що у випадку неподання заяви або якщо викладені в заяві підстави пропуску строку будуть визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Згідно із ч.6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Копію вказаної ухвали апеляційного суду від 26.01.2026 року у порядку, передбаченому п.2 ч.6 ст. 272 ЦПК України, представник скаржниці отримав 28.01.2026 року о 15:07:10 год в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду, 09.02.2026 ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку через підсистему Електронний суд звернулась до суду з заявою про усунення недоліків, в якій порушує питання пропоновлення строку на апеляційне.

В обгрунтування вказаної заяви зазначає що фактична причина тривалого запізнення ознайомлення з матеріалами справи полягає в об`єктивних труднощах транспортного характеру під час воєнного стану. Вказує що адвокат Клименко С.Ю. здійснює свою адвокатську діяльність за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Незалежності, буд. 18, що знаходиться на значній відстані від місцезнаходження Доброславського районного суду Одеської області. Наголошує що в момент виїзду та руху до суду у певних районах області фіксувалися активні обстріли та пошкодження інфраструктури, що спричинило ускладнення.

Також зазначає «адвокат Клименко С.Ю. тричі прибував до Доброславського районного суду Одеської області з метою ознайомлення з матеріалами справи, однак у визначений судом час суддя Барвененко В.К. перебував у відпустці, після чого адвокат Клименко С.Ю. прибув до суду другий раз, на що була наданна відповідь, що матеріали справи не були знайдені у справі».

Наголошує, що процесуальний закон пов`язує строк апеляційного оскарження з моменту отримання копії судового рішення, а не з моменту обізнаності із ймовірним судовим рішенням.

Враховуючи вищевикладене, скаржниця вважає що існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.07.2014.

Судова колегія вважає, що наведені доводи скаржника є необґрунтованими та не можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції на час ухвалення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції (далі ЦПК України).

Згідно з пунктом 13 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення ухвалене судом 07.07.2014. Останнім днем подання апеляційної скарги було 19.07.2014 (з урахуванням вихідних). Апеляційна скарга подана до суду 18.12.2025, тобто з пропуском строку на оскарження.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії на виконання вимог процесуального закону.

Суд зазначає, що, не можуть враховуватися поважними посилання скаржника, як на підставу для тривалого запізнення ознайомлення з матеріалами справи - віддалене місцезнаходження представника відповідача адвоката Клименко С.Ю. від приміщення Доброславського районного суду Одеської області. Вказані обставини не є об`єктивно непереборними і не пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Введення воєнного стану дійсно є підставою для поновлення особі строку оскарження у випадку, якщо особа зазначає конкретні обставини, що у зв`язку із введенням воєнного стану завадили їй вчасно подати апеляційну скаргу (наприклад виїзд з місця проживання у зв`язку з проведенням в місці проживання бойових дій, відсутність інформації про результати розгляду справи та неможливість вчасно її отримати, тощо). Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості звернення до суду в розумні строки у зв`язку із запровадженням такого не може вважатися поважною причиною пропуску цих строків.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі №990/115/22 (провадження № 11-107заі22), постановах Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі № 697/2360/21, від 14 вересня 2022 року у справі № 200/21749/17, від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 та 25 вересня 2024 року у справі № 760/19995/21-ц.

Колегія суддів критично оцінює доводи скаржника щодо несвоєчасного надання працівниками Доброславського районного суду Одеської області можливості ознайомитися з матеріалами цивільної справи №504/905/14-ц, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На осіб, які беруть участь у справі, також покладається обов`язок не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та може призвести до порушення прав іншої сторони процесу. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

З огляду на вищевикладене, враховуючи необхідність забезпечення розумних строків розгляду справи, а також те, що скаржник та його представник не виконували належним чином свої обов`язки, передбачені ст. 43 ЦПК України, а також приймаючи до уваги висновки ЄСПЛ та враховуючи, що ОСОБА_1 не навела інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України та відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтями 185, 357, 358 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 липня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе