Справа № 183/8792/25
№ 2/183/5369/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2026 року м. Самар
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про:
- стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 28 725,00 грн, з яких: сума кредиту 3 000,00 грн; сума процентів за користування кредитом 18 525,00 грн; нараховані проценти за 96 календарних днів 7 200,00 грн,
у серпні 2025 року ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (надалі позивач) звернулось до суду з цим позовом.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 19 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» (надалі ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», Первісний кредитор) та ОСОБА_2 (надалі відповідач, Споживач) укладено Договір № 1565662 про надання споживчого кредиту (надалі Договір, Кредитний договір). На умовах, встановлених Договором, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується надати Споживачу кредит у гривні (далі - кредит), а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили такі умови договору: відповідно до п. 1.3. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 3 000 грн. Згідно з п. 1.4. Договору строк кредиту 345 днів: з 19 квітня 2024 року до 30 березня 2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 23 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.
Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 3 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК».
Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 24 грудня 2024 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі Договору факторингу № 24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача.
Враховуючи зазначене, до позивача, відповідно до укладеного Договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 1565662 від 19 квітня 2024 року. Загальна сума заборгованості склала 23 025,00 грн, з якої: заборгованість з тілом кредиту 3 000,00 грн; заборгованість за процентами 18 525,00 грн; штрафні санкції 1 500,00 грн. Також, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 25 грудня 2024 року до 30 березня 2025 року (96 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 7 200,00 грн.
Вказану суму заборгованості, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача.
Постановленою суддею ухвалою від 04 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки у судове засідання відповідача - ухвалити рішення у заочному порядку.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
У зв`язку з повторною неявкою к судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом установлено, що 19 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_2 укладено Договір № 1565662 про надання споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується надати Споживачу кредит у гривні (далі - кредит), а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сторони погодили такі умови договору: відповідно до п. 1.3. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 3 000 грн. Згідно з п. 1.4. Договору строк кредиту 345 днів: з 19 квітня 2024 року до 30 березня 2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 23 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача. Згідно з п.3.1. Договору Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Пунктом 1.5.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. Договору. Пунктом 1.5.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 0,01% в день та застосовується на наступних умовах. Якщо Споживач до 12 травня 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку. Відповідно до п. 5.1. Договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.5.3. Договору /а.с.51-53/. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису. Також 19 квітня 2024 року між сторонами погоджено Паспорт споживчого кредиту /а.с.54/.
ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконало свої зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором, перерахувавши відповідачеві грошові кошти у вищевказаному розмірі на банківську картку, номер якої зазначений в Кредитному договорі /а.с.63/.
24 грудня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», як Клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», як Фактором, укладено Договір факторингу № 24122024, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту /а.с.38-40/. Також між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», на виконання Договору факторингу укладено Акт прийому-передачі Реєстру боржників /а.с.41/. 26 грудня 2024 року Платіжною інструкцією № 6308 оплачено грошову вимогу /а.с.50/.
З витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року вбачається, що ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідача за Кредитним договором № 1565662 від 19 квітня 2024 року у сумі 23 025,00 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом 3 000,00 грн; сума процентів за користування кредитом 18 525,00 грн; сума заборгованості за пенею 1 500,00 грн /а.с.61/. Також з розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 1565662 від 19 квітня 2024 року вбачається, що позивачем відповідачеві нараховано відсотки за період з 25 грудня 2024 року до 30 березня 2025 року (96 календарний днів) у сумі 7 200,00 грн /а.с.58-59/.
Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до пункту 12 статті 11 Закону «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до статті 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Кредитний договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи встановленні судом обставини, суд приходить висновку, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведено факт невиконання відповідачем прийнятих на себе, відповідно до положень умов указаного Кредитного договору, зобов`язань перед Кредитором та позивачем, як правонаступником кредитора у зобов`язанні, внаслідок чого суд приходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості за Кредитним договором за основним зобов`язанням, право вимоги за яким перейшло від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до позивача на суму 3000,00 грн основного боргу.
Перевіряючи розмір процентів за Договором, нарахованих позивачем умовам самого Договору, суд ураховує, що за реєстром права вимоги до позивача перейшло право вимоги за відсотками на 18 525,00 грн. Також позивачем відповідачеві нараховано проценти у розмірі 7 200,00 грн за 96 календарних днів (з 25 грудня 2024 року до 30 березня 2025 року), оскільки такі нараховані в межах строку дії Кредитного договору.
Водночас, положеннями Кредитного договору, укладеного 19 квітня 2024 року, визначено строк кредитування 345 днів, стандартна процентна ставка 2,50 % у день, знижена 0,01% у день (якщо споживач до 12 травня 2024 року... сплатить кошти… не менше суми першого платежу…). Матеріали справи доказів сплати не містять.
При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка діяла на момент укладання Кредитного договору передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (статтю 8 доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року).
Водночас, згідно з п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % (Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 1 згідно з Законом № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року).
Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Згідно з карткою документа Закону № 3498-ІХ визначено, що дата публікації 23 грудня 2023 року, дата набрання законної сили 24 грудня 2023 року. Відтак, максимальний розмір денної процентної ставки за договором про споживчий кредит не може перевищувати такі значення: в період часу з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року (120 днів) 2,5%; 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року (120 днів) 1,5%; з 20 серпня 2024 року - 1%.
З наданих позивачем суду розрахунків убачається, що первісним кредитором та позивачем відсотки нараховані за ставкою 2,5% (75 грн у день з розрахунку: 3 000,00 грн * 2,5 / 100) за 345 днів на загальну суму 25 875,00 грн (75 грн * 2,5 % від 3 000,00 грн). За таких обставин, суд ураховує, що проценти нараховані первісним кредитором та позивачем відповідачеві неправомірно, всупереч вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а нарахований розмір процентів полягає до перерахування з урахуванням положень вказаного Закону. Відтак, заборгованість з процентів, яка полягає до стягнення за договором від 19 квітня 2024 року на суму неповернутого кредиту 3 000,00 грн за 345 днів користування кредитом становить:
-у період до 21 квітня 2024 року (ставка 2,5%): 3 дні * (3000 * 2,5 / 100) = 225,00 грн;
-у період з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року (ставка 1,5%): 120 днів * (3 000 * 1,5 /100) = 5 400,00 грн;
-у період з 20 серпня 2024 року (ставка 1%): 222 дні * (3000 * 1 / 100) = 6 660,00 грн
Відтак, загальний розмір процентів, які повинен повернути відповідач за Кредитним договором становить 12 285,00 грн.
При цьому факт підписання Кредитного договору 19 квітня 2024 року зі ставкою процентів 2,5 у день не свідчить про те, що відповідач погодився на узгоджений сторонами порядок нарахування процентів та те, що встановлення у Кредитному договорі процентної ставки у розмірі 2,5 % щоденно є правомірним, оскільки саме первісний кредитор, як особа, якою розроблено проект договору, дотримуючись положень Закону України «Про споживче кредитування», який регулює відносини, пов`язані зі споживчим кредитом, повинен бути обізнаний про зміни в законодавстві, порядок застосування процентної ставки та щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг, які набрали силу 23 грудня 2023 року, перехідні положення, встановлені Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону.
За таких обставин позовні вимоги в частині процентів підлягають задоволенню частково, на суму 12 285,00 грн з заявлених 18 525,00 грн та 7 200,00 грн відповідно.
Також, суд вважає неправомірним нарахування відповідачеві пені, вказаної у розрахунку заборгованості, однак не заявленої до стягнення у позові виходячи з такого.
Пунктом 6.4. Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: у розмірі 150,00 гривень на четвертий день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 30,00 гривень починаючи з п`ятого дня, за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
У той же час, нарахування пені за своїм змістом є мірою відповідальності позичальника, що відповідає положенню ст. 549 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Однак, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування уразі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Як установлено, позивач у позовній заяві не просить стягнути з відповідача пеню за невиконання зобов`язання за Кредитним договором. При цьому, з витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року, а також з розрахунку заборгованості встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 23 025,00 грн, яка включає в себе, в тому числі пеню в сумі 1 500,00 грн.
Беручи до уваги, що заборгованість у виді пені в сумі 1 500,00 грн за Кредитним договором нарахована в період дії в Україні воєнного стану, тому в силу вищевказаних положень чинного законодавства позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення та відповідно підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1 500,00 грн пені за вищевказаним Кредитним договором суд не вбачає.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд висновує про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 15 285,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом 3 000,00 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом 12 285,00 грн.
Щодо вимоги позивача в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати та 3 % річних, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Таким чином, норми ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України передбачають, що суд може зазначити в рішенні про нарахування саме відсотків або пені, натомість позивач просить нарахувати інфляційні витрати та 3 % річних, відповідно до статті 625 ЦК України, що в розумінні Цивільного кодексу України є різним.
З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для зазначення в рішенні про нарахування до моменту виконання рішення про стягнення боргу, платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.
Крім того, у позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються, у тому числі, з витрат на правову допомогу, у розмірі 10 000,00 грн.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, позивачем додано: Договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року, відповідно до п.4.8. якого Клієнт здійснює оплату гонорару Адвоката згідно узгодженого та підписаного Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили /а.с.37/, заявку № 9744 від 14 липня 2025 року на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року /а.с.65/, акт № 9744 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12 серпня 2025 року згідно Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року на загальну суму 10 000,00 грн /а.с.60/, рахунок на оплату № 9744-12/08-2025 від 12 серпня 2025 року на загальну суму 10 000,00 грн /а.с.56/. Суд вважає, що позивач належними доказами довів понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката.
Водночас, суд вважає, що суму витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу завищено, оскільки вид правової допомоги та невелика складність справи не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на виконання даних робіт адвокатом.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Статтею 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн неспівмірними зі складністю справи, оскільки позов стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, не потребує вивчення великої кількості судової практики, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, представник позивача в судові засідання не з`явився, внаслідок чого висновує, що витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 3 000,00 грн.
При цьому, вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд ураховує, що позивачем заявлено дві позовні вимоги (стягнення з відповідача суми заборгованості та нарахування інфляційних втрат і 3% річних при примусовому виконанні рішення), позов задоволено частково, на 53,21 % першої вимоги та 0 % другої, що загалом становить 26,61% від загальної суми вимог. Відтак, пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 798,30 грн витрат на правову допомогу.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд виснував про задоволення позовних вимог на 26,61 %, судовий збір сплачено в розмірі 2 422,40 грн, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 644,60 грн. У решті судовий збір покладається на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 282 ЦПК України, суд
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за Договором № 1565662 про надання споживчого кредиту від 19 квітня 2024 року, яка утворилася станом на 30 березня 2025 року, у загальному розмірі 15 285 (п`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за кредитом 3 000,00 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом 12 285,00 грн.
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» судові витрати в сумі 1442 (одна тисяча чотириста сорок дві) гривні 90 копійок, які складаються з суми судового збору у розмірі 644,60 грн та судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 798,30 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення суду складене та підписане 24 лютого 2026 року у період наявності електропостачання у приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», код в ; місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Д. О. Парфьонов