Справа № 491/713/18
Провадження № 6/491/9/26
УХВАЛА

16 березня 2026 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі головуючого судді - Желяскова О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Білоус А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ананьїв Подільського району Одеської області заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КАПІТАЛРЕСУРС» про заміну стягувача у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листа, заінтересовані особи: первісний стягувач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», боржник: ОСОБА_1 , Савранський відділ державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2026 року представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КАПІТАЛРЕСУРС» Сідак-Жарова Наталія Олександрівна, яка діє на підставі довіреності від 27 січня 2026 року № 10959, звернулася до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі № 491/713/18, виданого 13 листопада 2018 року Ананьївським районним судом Одеської області на виконання рішення цього ж суду від 01 жовтня 2018 року у справі № 491/713/18, яким частково задоволено позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК»та стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 13 лютого 2012 року № б/н у розмірі 91 961,66 гривня та судовий збір у розмірі 1 669,45 гривень.

В обґрунтування заяви зазначила, що заявник ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» набуло право вимоги до боржниці ОСОБА_1 за кредитним договором від 13 лютого 2012 року № б/н, укладеним між АТ КБ «ПРИВАТБАНК»та ОСОБА_1 , а тому просила суд замінити стягувача у виконавчому листі № 491/713/18, виданого 13 листопада 2018 року Ананьївським районним судом Одеської області. Також представник просила суд видати дублікат вказаного виконавчого листа.

Ухвалою суду від 10 березня 2026 року заяву прийнято до провадження та призначено судовий розгляд на 16 березня 2026 року (а.с.20).

Представник заявника в судове засідання не прибула. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чиному відповідності до вимог статті 128 ЦПК України (а.с.22, 25). Водночас, в заяві про заміну сторони у виконавчому листі просила провести розгляд заяви без участі представника (а.с.4 зворотний).

Боржниця ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, причини неприбуття невідомі. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України (а.с.21). Будь-яких заяв/клопотань від боржниці не надходило.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України (а.с.23, 26).

Частиною третьою статті 442 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до суду учасника справи не є обов`язковою. Суд може розглянути справу за відсутності її учасників.

Відповідно до підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду заяви, суд вважає можливим розглянути заяву за відсутності її учасників.

У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, суд вважає, що заяву слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2018 року у справі № 491/713/18 частково задоволено позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК»та стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 13 лютого 2012 року № б/н у розмірі 91 961,66 гривня та судовий збір у розмірі 1 669,45 гривень.

На виконання вказаного рішення суду Ананьївським районним судом Одеської області 13 листопада 2018 року позивачеві видано два виконавчих листа (а.с.60).

02 квітня 2019 року постановою начальника Ананьївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області виконавчий лист № 491/713/18 повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи, 22 серпня 2025 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (клієнт) та ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» (фактор) укладено договір факторингу № 8-22-08/2025, за умовами якого клієнт зобов`язався передати (відступити) фактору право грошової вимоги, а фактор - прийняти право грошової вимоги, що належить клієнту, зокрема, (як зазначає заявник) до боржниці ОСОБА_1 за кредитним договором від 13 лютого 2012 року № б/н.

Згідно частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Вказані норми не встановлюють імперативної вимоги щодо передання первісним кредитором новому кредитору оригіналів первинних документів як умови переходу права вимоги, отже, і наявності оригіналів цих документів у нового кредитора. Передання таких документів має на меті перевірку існування у первісного кредитора права вимагати виконання боржником відповідних обов`язків, а також змісту та обсягу таких обов`язків.

Обставина не передання новому кредитору документів, які засвідчують права, що передаються, створює певні ризики для нового кредитора, пов`язані з невиконанням боржником своїх зобов`язань на користь саме нового кредитора. Однак відсутність передання новому кредитору таких документів не може вказувати на відсутність передання права вимоги взагалі.

Водночас вимога щодо надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні відповідно до статті 517 ЦК України не є тотожною до вимоги щодо надання до суду доказів відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги до боржника для здійснення заміни кредитора у справі (процесуального правонаступництва). Зазначені вимоги випливають із різних правових підстав та не є взаємозалежними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012.

В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд зазначив, що, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни; для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (див. постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012).

В постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14, від 06 вересня 2023 року у справі № 466/3066/13-ц Верховний Суд виснував, що відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення права вимоги, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання сторонами своїх зобов`язань за таким договором, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні його заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частини перша та друга статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вбачається, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Заявником, на підтвердження наявності у нього права вимоги до боржниці ОСОБА_2 , було надано наступні документи.

Копію договору факторингу від 22 серпня 2025 року № 8-22-08/2025, укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (клієнт) та ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» (а.с.6-7).

Встановлено, що заявником надано з 16 лише 1, 2, 9 та 10 сторінки договору, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити всі істотні умови договору, зокрема, і порядок набрання чинності цього договору.

В матеріалах також міститься копія акту № 1 приймання-передачі реєстру боргових зобов`язань № 1 від 08 вересня 2025 року за договором факторингу від 22 серпня 2025 року №8-22-08/2025. Але суд позбавлений можливості встановити відповідність цього акту додатку № 2 до договору факторингу, оскільки останній, як було зазначено, наданий не в повному обсязі.

Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та який містить дані за кредитним договором від 13 лютого 2012 року № б/н, укладеним між АТ КБ «ПРИВАТБАНК»та ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутній.

До заяви надано лише витяг з реєстру боргових зобов`язань № 1 до договору факторингу від 22 серпня 2025 року № 8-22-08/2025, в якому зазначено про відступлення прав вимоги до боржниці ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н, при цьому, дата укладення кредитного договору відсутня.

Представником заявника на підтвердження оплати за договором факторингу жодних доказів суду не надано.

За таких обставин, представником не надано суду докази на підтвердження фактичної оплати за договором, що засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором.

З огляду на викладене, відсутність належних і допустимих доказів переходу права вимоги від клієнта до фактора, унеможливлює перевірку судом наявності права вимоги у заявника за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та первісним кредитором, та, як наслідок, встановлення судом факту заміни стягувача у виконавчому провадженні та видачу дубліката виконавчого листа.

За таких обставин правові підстави для заміни сторони виконавчого провадження та видачу дубліката виконавчого листа відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 442, 446 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КАПІТАЛРЕСУРС» про заміну стягувача у виконавчому листі та видачу дублікату виконавчого листа, заінтересовані особи: первісний стягувач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», боржник: ОСОБА_1 , Савранський відділ державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відмовити.

Ухвала суду згідно частини другої статті 261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно статті 354 ЦПК України може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до підпункту 15.5 підпункту 15 пункту 15 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Копію цієї ухвали згідно частини четвертої статті 442 ЦПК України вручити/надіслати учасникам справи в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

У відповідності до положень частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України датою постановлення ухвали є 16 березня 2026 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Желясков

Ухвала суду набрала законної сили «_____» __________________20____ року.

Оригінал ухвали суду знаходиться в матеріалах цивільної справи № 491/713/18 (провадження № 6/491/9/26) Ананьївського районного суду Одеської області.