Справа № 172/2666/25
Провадження 2/172/1165/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12.03.2026 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Філіппова Є.Є. за участі секретаря судового засідання Голубенко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення відшкодування за невиконання кредитного договору, -
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 18.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №032/07/2013/365 відповідно до якого позичальнику були надані кредитні кошти в розмірі 107550,00 гривень. Процентна ставка за користування кредитом 16,1 % річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором процентна ставка встановлюється в розмірі 21,1 % річних. Строк повернення кредитних коштів до 17.07.2018 року.
18 липня 2013 року в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортних засобів.
Договір застави забезпечує всі вимоги заставодержателя, що випливають з кредитного договору №032/07/2013/365 від 18.07.2013, згідно з яким заставодавець зобов`язаний повернути кредит у розмірі 107550,00 грн. та сплатити відсотки за користування кредитними коштами (16,9 % річних) та за прострочену заборгованість (21,9 % річних), а також комісії, штрафи та пені.
Предметом застави є автомобіль марки LIFAN, моделі X60, рік випуску 2013, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір білий. Вартість застави оцінено в 143400,00 грн з ПДВ (заставна вартість). Також, в якості забезпечення зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки 032/07/2013/365/П від 18.07.2013, за умовами якого Поручитель зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Кредитором за виконання Позичальником своїх зобов`язань по своєчасному поверненню кредиту у розмірі 107550,00 грн., сплати процентів за користування кредитними коштами, а також сплачувати комісії, штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених Кредитним договором, Договором застави та Договором поруки.
Враховуючи триваюче невиконання підтвердженого рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 26.09.2019 у справі № 420/394/19 зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з виконання передбачених Кредитним договором та Договором поруки зобов`язань, у Банку виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України.
За порушення Відповідачем-1 виконання своїх зобов`язань, у відповідності до п. 4.2 Договору застави від 18.07.2013 банком було нараховано штраф за невиконання п.п. 4.3.6, 4.3.7, 4.3.8 Кредитного договору та п. 3.3.4 Договору застави від 18.07.2013 щодо страхування предмету застави за період з 12.03.2017 по 29.02.2020 у розмірі 40 869,00 грн.
Таким чином загальний розмір заборгованості за цим позовом становить 64 295,97грн., що складається з: заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків (3% річних) за період з 26.09.2019 по 23.02.2022 (включно) у розмірі 6 776,44 грн.; сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 26.09.2019 по 23.02.2022 (включно) у розмірі 16 650,53 грн.- штраф за невиконання п.п. 4.3.6, 4.3.7, 4.3.8 Кредитного договору та п. 3.3.4 Договору застави від 18.07.2013 щодо страхування предмету застави за період з 12.03.2017 по 29.02.2020 у розмірі 40 869,00 грн. У зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати у справі.
Ухвалою від 27.10.2025 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за їх відсутності не скористалися та не повідомили суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подали.
У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 18.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №032/07/2013/365 відповідно до якого позичальнику були надані кредитні кошти в розмірі 107550,00 гривень. Процентна ставка за користування кредитом 16,1 % річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором процентна ставка встановлюється в розмірі 21,1 % річних. Строк повернення кредитних коштів до 17.07.2018 року.
Відповідач припинив виконувати належним чином зобов`язання за Кредитним договором.
Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 26.09.2019 у справі № 420/394/19 з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором №032/07/2013/365 від 18.07.2013, що утворилася станом на 12.02.2019 у загальному розмірі 93583,10 грн. та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Рішення суду набрало законної сили 29.10.2019 року. Обставини щодо укладення Відповідачем-1 вищевказаного Кредитного договору, щодо отримання кредитних коштів за цим Кредитним договором, щодо порушення умов цього Кредитного договору, щодо наявності заборгованості за цим Кредитним договором встановлено Рішенням суду, а тому дані обставини доказуванню не підлягають.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження по примусовому виконанню вказаного рішення було закінчено 14.07.2025 у зв`язку із фактичним виконанням.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За положеннями ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад`ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до якого йому було надано кредит строком до 17.07.2018 року. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку за період з 26.09.2019 по 23.02.2022 сума 3 % річних становить 6776,44 грн., сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 26.09.2019 по 23.02.2022 складає 16650,53 грн.

Вказаний Розрахунок позивача щодо розміру інфляційних витрат та трьох процентів річних перевірений судом, відповідає нормам ЦК України та ЦПК України, та відповідачем не спростований.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач порушував права позивача, як кредиторів на сплату суми боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу за невиконання умов договору застави суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору №032/07/2013/365 від 18.07.2013 року між банком та ОСОБА_1 18.07.2013 року було укладено договір застави транспортного засобу, предметом застави за яким виступав автомобіль марки LIFAN, моделі X60, рік випуску 2013, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір білий.

Пунктом 2.3. договору застави встановлено, що за згодою сторін предмет застави оцінено в 143400,00 грн.

Згідно пункту 3.3.4. договору застави закріплено обов`язок відповідача не період дії цього договору застрахувати предмет застави на його повну вартість за власний рахунок у відповідності до вимог банку, виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування та надати банку копії договору (договорів) страхування, а також документів що підтверджують сплату страхових платежів за цим (цими) договором (договорами) страхування.

Пунктом 4.2. договору застави встановлено, що за кожен випадок невиконання чи неналежного виконання п.3.3.4. договору застави відповідач сплачує на користь позивача штраф. Розмір штрафу встановлюється залежно від строку протягом якого відповідач порушував п.3.3.4. цього договору та становить 1,5% заставної вартості предмета застави, визначеної у п.2.3 цього договору, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком починаючи з 2-го календарного місяця, що слідує за місяцем порушення (у т.ч. враховуючи місяць у якому будуть виконані зобов`язання зі страхування).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу» застава є способом забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно ст.10 зазначеного Закону, якщо предмет застави не підлягає обов`язковому страхуванню, він може бути застрахований за згодою сторін на погоджену суму, але не більшу за його ринкову вартість.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.6 Закону України «Про страхування» від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, зокрема, здійснюється добровільне страхування наземного транспорту (крім залізничного).

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з предмету спору, позовні вимоги стосуються виконання зобов`язань, які виникли у відповідача під час дії договору застави та яких у порушення умов договору відповідач не виконувала, так як не забезпечила безперервну дію страхового покриття щодо предмета застави на строк не менший, ніж той, в межах якого заставодавець виконає свої зобов`язання за кредитним договором та не сплачувала страхових платежів, хоча умови кредитного договору їй були відомі.

Таким чином, оскільки відповідач в порушення умов договору застави належних доказів щодо укладення договору страхування транспортного засобу банку не надав, відповідно, у банку виникло право на нарахування штрафу за невиконання умов договору застави щодо страхування предмета застави згідно з п. 4.2. Договору застави.

З урахування вищезазначеного, враховуючи те, що наданий позивачем розрахунок відповідачами не спростовано, з відповідачів підлягає стягненню штраф на корить позивача у розмірі 40869,00 грн.

На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом відповідачами розрахунок позивача не спростований, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача вказану суму заборгованості та штрафу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. 12, 76-83, 89, 141, 247, 259, 263-265, 280, 281, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В

1. Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення відшкодування за невиконання кредитного договору - задовольнити.

2. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» () суму грошових коштів в розмірі 64295 (шістдесят чотири тисячі двісті дев`яносто п`ять гривень)97 копійок з яких: заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків (3% річних) за період з 26.09.2019 по 23.02.2022 (включно) у розмірі 6776,44 грн., (сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 26.09.2019 по 23.02.2022 (включно) у розмірі 16 650,53 грн.- штраф за невиконання п.п. 4.3.6, 4.3.7, 4.3.8 Кредитного договору та п. 3.3.4 Договору застави від 18.07.2013 щодо страхування предмету застави за період з 12.03.2017 по 29.02.2020 у розмірі 40 869,00 грн.

3. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» понесені судові витрати по справі зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Є.Є.Філіппов