ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Халаджи О.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ольгінської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області про визнання права власності,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лимар Андрій Вікторович,

на рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 28 листопада 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

01.10.2025 року до Чечелівського районного суду м. Дніпра надійшов позов ОСОБА_1 до Ольгінської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області про визнання права власності, в якому позивачка просила визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 55, 00 кв.м., житловою площею 41, 80 кв.м.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Чечелівського районного суду м. Дніпра від 28 листопада 2025 рокув задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Ольгінської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області про визнання права власності відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

18.12.2025 року від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лимар Андрій Вікторовичнадійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 28 листопада 2025 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що позивачка євласником трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 55, 00 кв.м., житловою площею 41, 80 кв.м.

Право власності на квартиру було зареєстроване до введення реєстру у Волноваському БТІ.

Позивачка звернулась до державного реєстратора для реєстрації права власності у відповідному реєстрі, але реєстратор відмовив, оскільки не зміг отримати відповідну довідку з Волноваського БТІ, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Тож в силу приписів статті 392 ЦК України позивачка має право ставити питання про визнання за нею права власності.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу, в порядку ст.360 ЦПК України, не надходив.

СУДОВІ ВИКЛИКИ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.65). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції треба скасувати та винести нове рішення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.03.1994 року Володимирівським органом приватизації при АО «Великоанадольський вогнетривкий комбінат», зареєстроване в Волноваському БТІ 30.03.1994 за №1259 право власності на квартиру АДРЕСА_2 мали: ОСОБА_2 1/3 частина, ОСОБА_3 1/3 частина та ОСОБА_4 1/3 частина.

У матеріалах справи також наявний технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.7).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с.11-12) та відповіддю №1846320 від 02.10.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.19).

29.07.2025 року позивач звернулась до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Старосинявської селищної ради із заявою № 68148769 щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідь позивач отримала Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Ситніцької Т.О. за № 80157202 від 31.07.2025 року про відмову в проведенні реєстраційних дій (а.с.6). В обґрунтуванні прийнятого рішення державний реєстратор керувалась тим, що оскільки, до 01.01.2013 року реєстрація права власності на нерухоме майно здійснювалася компетентними органами БТІ, розпорядником інформації стосовно реєстрації речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 (куди входить селище Володимирівка) є ТОВ «Волноваське БТІ», яке розташоване в м. Волноваха Донецької області, яка відноситься до тимчасово окупованих російською федерацією територій України з 10.03.2022 р. та відомості про евакуацію архіву БТІ відсутні, що встановлено з листа відповіді Ольгінської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області, тому отримати підтверджуючі дані щодо власника майна, адреси місцезнаходження майна, розміру частки у праві власності неможливо, а також встановлено, що необхідна інформація щодо квартири за адресою АДРЕСА_1 в ДРРП відсутня, що підтверджується Інформацією з ДРРП від 31.07.2025 року №437592406.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 жовтня 2025 року записи у реєстрах щодо об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні (а.с.20).

Відповідно до договору дарування частини квартири посвідченого 22.01.2003 року державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Донецької області Степанищенко Л.І. та зареєстрованим в реєстрі за №106, ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла у дар 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 (а.с.8).

Згідно свідоцтва на спадщину за заповітом посвідченого 22 січня 20003 року державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Степанищенко Л.І. та зареєстрованим в реєстрі за №108, на підставі заповіту, посвідченого 13.12.2000 року виконкомом Миколаївської сільської ради Волноваського району за реєстром №-277, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 є донька ОСОБА_1 . Спадкове майно складається, зокрема, із 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 (а.с.9).

Із свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим 22 січня 2003 року державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Степанищенко Л.І. та зареєстрованим в реєстрі за №107 вбачається, що на підставі ст.530 ЦК України, спадкоємцем майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 __ року є сестра ОСОБА_1 . Спадкове майно складається, зокрема, із 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 (а.с.10).

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачка не довела наявність у неї права власності щодо майна, право власності на яке оспорюється або не визнається іншою особою та відмовив у задоволенні позовних вимог.

Але колегія суддів апеляційного суду погодитись з таким висновком не може з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як вбачається із копій договору дарування та свідоцтв про спадщину за законом, позивачка отримала спірну квартиру у власність у 22 січня 2003 року.

На той момент діяли Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13.12.1995, які втратили чинність 06.08.2012 р.

Відповідно до зазначених Правил держаною реєстрацією об`єктів нерухомого майна займались відповідні Бюро технічної інвентаризації.

Як вбачається з копій договору дарування частини квартири та свідоцтв про право на спадщину (а.с.8-10) на всіх них є печатка Волноваського бюро технічної інвентаризації, з якої вбачається, що об`єкт нерухомого майна пройшов державну реєстрацію.

Державним реєстратором було відмовлено у проведенні реєстраційних дій позивачки лише тому, що неможливо отримати довідку з Волноваського БТІ, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 55, 00 кв.м., житловою площею 41, 80 кв.м.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи той факт, що позивачка з об`єктивних причин, не може підтвердити державну реєстрацію належної її на праві власності кварти, вона має право, в силу наведеного правового обґрунтування ставити питання про визнання за нею право власності на це майно, для подальшої державної реєстрації.

При таким обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з винесенням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи, в оскаржуваному рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лимар Андрій Вікторович задовольнити.

Рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 28 листопада 2025 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ольгінської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області про визнання права власності задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 55, 00 кв.м., житловою площею 41, 80 кв.м.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 17.02.2026 року.

Судді: