ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Фастів

Суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Анапріюк С.П., розглянувши матеріали цивільної справи за заяво Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

установила:

У січні 2026 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 514,73 грн та 302,80 грн. сплаченого за звернення до суду з цією заявою судового збору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2025 справа надійшла в провадження судді Анапріюк С.П.

13.11.2025 з метою перевірки місця реєстрації боржника суд в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 187 ЦПК України, звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідно до відомостей відповіді, наданої Виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області від 17.02.2026, боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається обов`язок заявника, визначений п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, надати інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Зі змісту поданої до суду заяви суд встановив, що заявник просить стягнути заборгованість за послуги з розподілу природного газу з ОСОБА_1 , який виник у нього як у споживача за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте до матеріалів заяви заявник не надав витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за боржником, а тому суд позбавлений можливості перевірити належність цього майна боржнику на момент звернення з заявою про видачу судового наказу.

Суд зауважує, що надані суду відомості свідчать про те, що вказана адреса не адресою реєстрації місця проживання боржника.

Отже заявник не довів, що він є споживачем наданих заявником послуг.

Наданий заявником розрахунок заборгованості по клієнту із зазначенням особового рахунку з вказівкою на адресу абонента не може бути достатнім доказом того, що зазначена у заяві як боржник особа є споживачем природного газу саме за адресою, яка вказана заявником у заяві про видачу судового наказу.

Крім цього, до заяви не надані інші докази укладення між заявником та боржником договору про надання послуг розподілу природного газу боржнику як споживачу.

Надані до заяви документи не підтверджують виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявник подав заяву про видачу судового наказу.

Отже, ця заява про видачу судового наказу, подана із порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

З огляду на вказане приходжу до висновку про наявність правових підстав для відмови у видачі судового наказу за цією заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 165, 166 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК