Номер провадження: 22-ц/813/1477/26
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі: Узун Н.Д.,

переглянув у письмовому позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу «Платинум Хаус», в інтересах якого діє Драгун Ангеліна Святославівна, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 січня 2025 року про відмову продовжити процесуальний строк по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Платинум Хаус», за участі третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ткаченко Інни Валеріївни про визнання недійсними правочинів, -

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Натина Андрій Олексійович, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Платинум Хаус» (- далі ОК «Платинум Хаус»), за участі третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ткаченко Інни Валеріївни про визнання недійсними правочинів, у якому просив суд визнати недійсними правочини, вчинені ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_3 та ОК «Платинум Хаус» від 13.08.2019, від 28.07.2021, які стосуються нерухомого майна, придбаного в період шлюбу;

скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ткаченко Інни Валеріївни про державну реєстрацію права власності за ОК «Платинум Хаус» на майно, що є предметом спору від 23.08.2019, 22.08.2019, 23.08.2019, 30.07.2021;

витребувати з чужого незаконного володіння ОК «Платинум Хаус» у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нерухоме майно: земельну ділянку, площею 0,1057 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :39:007:0181 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); земельну ділянку, площею 0,1056 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :39:007:0177 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), земельну ділянку, площею 01056, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :39:007:0175 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 243,0 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 288,5 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 291,5 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 292 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), житловий будинок за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 292,0 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), житловий будинок за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 264,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); житловий будинок за адресою: АДРЕСА_8 , загальною площею 291,9 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); житловий будинок за адресою: АДРЕСА_9 , загальною площею 291,9 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); житловий будинок за адресою: АДРЕСА_10 , загальною площею 291,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); житловий будинок за адресою: АДРЕСА_11 , загальною площею 283,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); житловий будинок за адресою: АДРЕСА_12 , загальною площею 284,2 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); земельну ділянку, площею 0.1056, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :39:007:0183 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); земельну ділянку, площею 0.1057, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :39:007:0184 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); нежитлову господарську будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 235,4 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); нежитлову господарську будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 116,4 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2024 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОК «Платинум Хаус», за участі третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І.В. про визнання недійсними правочинів.

08 січня 2025 року в електронному кабінеті представника відповідача ОК «Платинум Хаус» - адвокат Драгун А.С. сформовала та надіслала до суду клопотання про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву з підстав наявності поважних причин, а саме відсутній доступ до реєстру нерухомості та правочинів що унеможливлює належну підготовку відзиву.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10 січня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника ОК «Платінум Хаус» - Драгун Ангеліни Святославівни про поновлення процесуального строку на подання відзиву по цивільної справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Платинум Хаус», за участі третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ткаченко Інни Валеріївни, про визнання недійсними правочинів.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, представник ОК «Платинум Хаус» звернувся до суду із апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 січня 2025 року про відмову продовжити процесуальний строк, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити клопотання адвоката Драгун А.С. про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вищевикладеного та положень ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та відзиві на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав.

У статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини 2 статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Відмовляючи в задоволенні клопотання представника відповідача ОК «Платінум Хаус» - про поновлення процесуального строку на подання відзиву, суд першої інстанції вказав, що ухвалою від 04.12.2024 було відкрито провадження у справі у порядку загального провадження із призначенням підготовчого засідання 20.01.2025 о 10:00 год. Судом, в ухвалі, встановлено процесуальний строк на подання відзиву у вигляді 15 днів з дня вручення копії ухвали.

13 грудня 2024 року представник відповідача Драгун А.С. подала заяву про ознайомлення із матеріалами справи та 24 грудня 2024 року (згідно розписки) ознайомилась із матеріалами справи та отримала копію ухвали про відкриття провадження і копію позовної заяви із додатками.

Отже з 25 грудня 2024 року у відповідача почався процесуальний строк на подання відзиву, останній день якого 08 січня 2025 року.

08 січня 2025 року о 17:36:41 в електронному кабінеті представник відповідача Драгун А.С. сформувала клопотання про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву з підстав наявності поважних причин відсутності доступу до реєстру нерухомості та правочинів що унеможливлює належну підготовку відзиву.

Суд вказав, що перебіг, встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження, п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву, почався з 25.12.2025 та останній день відповідного строку є 08.01.2025, причому останній день на подання відзиву до суду спливає саме із часом робот суду, тобто до 17:30 години 08.01.2025.

Враховуючи що саме подання клопотання відбулось шляхом його генерації у електронному суді із підписом заявника, яке відбулось о 17:36 годин 08.01.2025, суд вважає що відповідне клопотання подано вже після спливу строку на подання відзиву а тому не може бути розглянуто саме як питання продовження строку, який вже сплив.

Однак, колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції та вважає зазначити наступне.

Процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

За змістом статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

Відповідно до статей 122-123 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних стоків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Як встановлено матеріалами справи, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2024 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОК «Платинум Хаус», за участі третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І.В. про визнання недійсними правочинів.

Суд також встановив відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

13 грудня 2024 року представник відповідача ОК «Платинум Хаус» - адвокат Драгун А.С. подала до суду заяву про ознайомлення із матеріалами справи в електронному вигляді та надання доступу до електронної справи.

24 грудня 2024 року представник відповідача ОК «Платинум Хаус» - адвокат Драгун А.С. ознайомилась із матеріалами справи, про що особисто розписалась.

08 січня 2025 року в системі «Електронний суд» адвокат Драгун А.С. сформувала та подала клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву, яке було зареєстроване в Київському районному суді м. Одеси 09 січня 2025 року.

Так, за змістом статті 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що оскільки представник відповідача ОК «Платинум Хаус» - адвокат Драгун А.С. сформувала в системі «Електронний суд» та надіслала суду клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву 08 січня 2025 року до 24 години, відповідно до положень статті 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним.

Положеннями ЦПК України не передбачено, що учасник справи повинен подати клопотання про продовження строку для подання відзиву, лише в суді.

Згідно частин 5 та 6 статті 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинитися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначену Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Отже, у разі подання заяви в електронній формі з використанням Єдиної інформаційно-комунікаційної системи строк триває до 24 години останнього дня, встановленого судом строку.

Наведений висновок узгоджується із практикою Верховного Суду, в тому числі, наведеною в постанові від 16 серпня 2023 року по справі №761/29374/19.

Колегія суддів наголошує, що судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Відмова в задоволенні клопотання представника відповідача ОК «Платінум Хаус» про поновлення процесуального строку на подання відзиву, з наведених судом першої інстанції, підстав є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права відповідача на доступ до правосуддя, передбаченого статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції.

ЄСПЛ у рішенні від 18 жовтня 2005 року в справі «МПП «Голуб» проти України» відзначив, що право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо вони не мають легітимну мету та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Загалом ЄСПЛ у своїй практиці критично оцінює надмірну формалізованість вимог національного законодавства різних держав-учасниць, що перешкоджають доступу до суду.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява №12964/87).

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону, не звернув уваги та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та без безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (ч. 6 ст. 374 ЦПК України).

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, в тому числі є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2025 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОК «Платинум Хаус», за участі третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ткаченко Інни Валеріївни про визнання недійсними правочинів. Позивачеві роз`яснено, що розгляд цієї справи віднесений до юрисдикції господарського суду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Натина Андрій Олексійович, залишено без задоволення, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2025 року залишено без змін.

За вказаних обставинах колегія суддів вважає за необхідне лише скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 січня 2025 року, як таку яка постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 382384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Платинум Хаус», в інтересах якого діє Драгун Ангеліна Святославівна, задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 січня 2025 року скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 12 березня 2026 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда