У х в а л а

16 лютого 2026 року

м. Київ

Справа № 190/1598/22

Провадження № 61-12673ск25

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного судуГудими Д. А. ознайомився з касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Войтенко Катерина Володимирівна (далі - адвокат),

на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2025 року

у справі за позовом скаржника до Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області (далі - відповідач) про визнання права на земельну частку (пай) і

в с т а н о в и в:

1. 25 серпня 2025 року адвокат в інтересах скаржника вперше подала до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначену постанову.

2. 4 вересня 2025 року Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив без руху касаційну скаргу та встановив для усунення її недоліків десятиденний строк з дня вручення тієї ухвали. Скаржник мав зазначити відомості про наявність або відсутність у нього і його адвоката електронного кабінету, сплатити судовий збір за формулою 1 % х вартість земельної частки (паю) х 200 % та надати докази, які підтверджують ціну позову на день подання позовної заяви.

3. 30 вересня 2025 року Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою повернув касаційну скаргу скаржнику. Мотивував тим, що скаржник не надав доказів вартості майна та доказів сплати судового збору щодо вимоги майнового характеру про визнання права на земельну частку (пай).

4. 13 жовтня 2025 року адвокат в інтересах скаржника повторно сформувала у системі «Електронний суд» (вх. № 31167/0/220-25 від 13 жовтня 2025 року) касаційну скаргу, у якій просила скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 7 травня 2025 року про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження, постанову цього суду від 30 липня 2025 року та залишити в силі рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області. 14 жовтня 2025 року адвокат в інтересах скаржника подала поштою до Верховного Суду касаційну скаргу, однакову за змістом до попередньої. Тому Верховний Суд розглядає їх як одну.

5. 1 грудня 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив без руху касаційну скаргу та встановив десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення тієї ухвали. Скаржник мав подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, у якій обґрунтувати причини зволікання з повторним поданням касаційної скарги після її повернення, надати докази надсилання копії касаційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідачу, розрахувати самостійно розмір судового збору на підставі документів, які можуть підтвердити дійсну вартість спірного майна, за формулою: вартість х 1 % х 200 %, та сплатити його.

6. 18 грудня 2025 року адвокат в інтересах скаржника сформувала у системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків касаційної скарги (вх. № 38418/0/220-25 від 19 грудня 2025 року), у якій пояснила причини зволікання з повторним поданням касаційної скарги після її повернення. До заяви додала опис вкладення до цінного листа, згідно з яким відправила на адресу відповідача копію касаційної скарги з доданими до неї матеріалами. Для підтвердження ціни позову надала відповідь Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 16 грудня 2025 року, згідно з якою станом на 1 січня 2025 року вартість 1 га ріллі у Дніпропетровській області становила 35 609,06 грн, а вартість 5,05 умовних кадастрових гектарів земельної частки (паю) відповідно до Технічної документації по паюванню земель колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Лозуватка» станом на 1997 рік - 17 360,00 грн. Адвокат вважала, що, виходячи з останньої суми, скаржник, сплативши 10 вересня 2025 року 1 985,00 грн судового збору, сплатив його повністю, бо такий розмір становить, на її думку, 1 587,84 грн.

7. 29 січня 2026 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою продовжив скаржнику на п`ять днів строк на усунення недоліків касаційної скарги з дня вручення тієї ухвали. Скаржник мав розрахувати розмір судового збору за подання касаційної скарги самостійно, взявши за основу для визначення ціни позову визначену вартість 1 умовного кадастрового гектара з його індексацією за всі роки чи вартість 1 га ріллі у Дніпропетровській області, та доплатити судовий збір (вартість х 1 % х 200 % х 0,8 - 1 985,00 грн). Мотивував так:

- згідно з відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області станом на 1 січня 2025 року вартість 1 га ріллі у Дніпропетровській області становила 35 609,06 грн, а відповідно до Технічної документації по паюванню земель колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Лозуватка», затвердженої розпорядженням голови П`ятихатської районної державної адміністрації від 26 травня 1997 року № 241-р, вартість 5,05 умовних кадастрових гектарів земельної частки (паю) цього підприємства станом на 1997 рік становила 17 360,00 грн;

- сума 17 360,00 грн не могла бути ціною позову скаржника, оскільки, по-перше, він просив суд визнати право на земельну частку (пай) Колективного сільськогосподарського підприємства «Лозуватка» у розмірі 7,63 умовних кадастрових гектарів, що суттєво перевищує розмір земельної частки (паю) цього підприємства відповідно до зазначеної технічної документації 1997 року, а, по-друге, ціна позову визначається на день подання позову у 2022 році, а не на час виготовлення такої документації у 1997 році. Отже, ціна позову у цій справі мала б становити: вартість 1 умов. кад. га земельної частки (паю) станом на листопад 2022 року х 7,63 умов. кад. га х 1 %.

8. 10 лютого 2026 року адвокат в інтересах скаржника сформувала у системі «Електронний суд» заяву про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги (вх. № 4067/0/220-26 від 10 лютого 2026 року) та заяву про усунення недоліків такої скарги (вх. № 4118/0/220-26 від 11 лютого 2026 року). До останньої додала, зокрема, лист Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 10 лютого 2026 року, згідно з яким вартість 5,05 умовних кадастрових гектарів земельної частки (паю) відповідно до Технічної документації по паюванню земель колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Лозуватка» станом на 1997 рік становила 17 360,00 грн, а станом на 1 січня 2022 року - 85 845,20 грн. Адвокат вважала, що, виходячи з останньої суми, скаржник, сплативши 10 вересня 2025 року 1 985,00 грн судового збору, сплатив його повністю, бо такий розмір становить, на її думку, 1 587,84 грн.

9. Верховний Суд вважає, що слід продовжити строк на усунення недоліків касаційної скарги.

9.1. В ухвалі від 29 січня 2026 року Верховний Суд звернув увагу скаржника на необхідність подати до суду докази на підтвердження обґрунтування причин зволікання з повторним поданням касаційної скарги після її повернення.

9.2. Скаржник додав до касаційної скарги квитанцію № 1.302066367.1 про сплату 10 вересня 2025 року 1 985,00 грн судового збору, що не відповідає розміру цього збору, встановленому Законом України «Про судовий збір».

9.3. За змістом підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

9.4. За змістом підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий мінімум згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» із 1 січня 2022 року становив 2 481,00 грн.

9.5. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

9.6. У листопаді 2022 року скаржник звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 7,63 умовних кадастрових гектарівіз земель запасу, що перебували в колективній власності колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Лозуватка», розташованих на території Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області.

Суд першої інстанції позов задовольнив. Апеляційний суд не погодився з цим рішенням, скасував його й ухвалив нове - про відмову в задоволенні позову. Скаржник оскаржив постанову апеляційного суду в цілому, тобто щодо однієї вимоги майнового характеру.

9.7. Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

9.8. Згідно з відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відповідно до Технічної документації по паюванню земель колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Лозуватка», затвердженої розпорядженням голови П`ятихатської районної державної адміністрації від 26 травня 1997 року № 241-р, вартість 5,05 умовних кадастрових гектарів земельної частки (паю) цього підприємства станом на 1997 рік становила 17 360,00 грн, а станом на 1 січня 2022 року - 85 845,20 грн.

9.9. Верховний Суд звертає увагу на те, що сума 85 845,20 грн не могла бути ціною позову скаржника, оскільки він просив суд визнати право на земельну частку (пай) Колективного сільськогосподарського підприємства «Лозуватка» у розмірі 7,63 умовних кадастрових гектарів, а не 5,05 умовних кадастрових гектарів, про які йде мова у зазначеній технічній документації 1997 року, згаданій у листах Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Отже, ціна позову у цій справі мала б становити: вартість 1 умов. кад. га земельної частки (паю) станом на листопад 2022 року х 7,63 умов. кад. га х 1 %.

9.10. Таким чином, скаржник має розрахувати розмір судового збору за подання касаційної скарги самостійно, взявши за основу для визначення ціни позову визначену вартість 1 умовного кадастрового гектара з його індексацією за всі роки чи вартість 1 га ріллі у Дніпропетровській області, та доплатити судовий збір (вартість х 1 % х 200 % х 0,8 - 1 985,00 грн).

Реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055); призначення платежу: *;101;; судовий збір, за скаргою ОСОБА_1 (Касаційний цивільний суд), справа № 190/1598/22).

9.11. Скаржник має надати суду документ про доплату судового збору у розмірі, визначеному за законом, а також докази його надсилання всім іншим учасникам справи, як цього вимагають частини сьома-дев`ята статті 43 ЦПК України (пункт 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

9.12. Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (частина перша статті 120 ЦПК України).

9.13. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина друга статті 127 ЦПК України).

9.14. Верховний Суд вважає, що встановлений процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги слід продовжити на п`ять днів із дня вручення адвокату або скаржнику копії цієї ухвали.

9.15. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 120, 127, 185, 260, 261, 392, 393 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

продовжити на п`ять днів із дня вручення цієї ухвали ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Д. А. Гудима