Справа № 212/998/26
УХВАЛА

16 березня 2026 року суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу Козлов Ю.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2026 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

04.02.2026 відповідно до ст. 175, 177 ЦПК України, в зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам ЦПК України була постановлена ухвала, якою позивачу було надано строк для усунення виявлених судом недоліків - не більше десяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали для усунення недоліків.

Представник позивача 09.02.2026 отримав копію ухвали на електронну адресу про залишення позову без руху, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

19.02.2026 через Електронний суд надійшла заява про усунення недоліків. Де було зазначено відомості щодо ОСОБА_3 та відсутність у позивача постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної, оскільки нотаріус відмовляється надавати будь-які письмові відмови, тобто визначений в ухвалі суду недолік не усунуто. Зазначає що витребуваний доказ є нотаріальною таємницею і може бути витребуваний тільки за ухвалою суду.

Посилання представника позивача на те, що постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії є нотаріальною таємницею та може бути витребувана виключно на підставі ухвали суду, є безпідставним.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна таємниця охоплює відомості, отримані під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса, однак обмеження щодо розголошення такої інформації стосуються третіх осіб. Натомість особа, яка зверталася за вчиненням нотаріальної дії, має право отримувати документи, що стосуються її особисто.

Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» виноситься нотаріусом у письмовій формі із зазначенням причин відмови та порядку її оскарження і видається особі, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Такий документ не є інформацією про третіх осіб, а є процесуальним актом індивідуальної дії, адресованим заявнику.

Отже, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії не є нотаріальною таємницею щодо особи, якій відмовлено, та підлягає видачі саме цій особі без необхідності окремої ухвали суду.

Крім того, у разі відмови нотаріуса у видачі постанови або невчинення передбачених законом дій заявник не позбавлений права оскаржити такі дії (бездіяльність) у встановленому законом порядку. Представником позивача доказів звернення зі скаргою на дії нотаріуса або подання клопотання про витребування доказів у порядку ст. 84 ЦПК України суду не надано.

Частинами першою та другою статті 55Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватись завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статті 2 ЦПК України)

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що право на звернення до суду гарантовано, доступ до суду має бути забезпечено.

Верховний Суд в Постановах від 22 грудня 2021 року в справі № 591/4922/21 (провадження № 61-16576св21), від 11 вересня 2024 року в справі № 757/68189/21-ц (провадження № 61-5209св24) зазначив, що одне з найважливіших процесуальних питань, яке має вирішити суд під час відкриття провадження у справі, це питання про підсудність справи цьому суду і вказане має велике значення, оскільки означає дотримання судами положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, частиною першою статті 8 Закону України від 02червня 2016року №1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що стороні позивача надано термін для усунення недоліків та було роз`яснено, що саме на позивача покладається обов`язок забезпечити належним чином докази по справі, всупереч вимогам, які були зазначені в ухвалі суду, недоліки не усунула та фактично подала заяву з зазначенням ідентичних обставин, які були викладені нею в позовній заяві.

Також, слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі, й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), не є порушенням права на справедливий судовий захист.

З урахуванням вищевикладеного, в тому числі, й того факту, що представник позивача не виконав вимоги ухвали суду від 04 лютого 2026 року, згідно ч.3 ст.185 ЦПК України, матеріали позовної заяви вважаються неподаними і повертаються позивачу.

Керуючись вищевикладеним та ст. 185, ст. 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - вважати неподаною та повернути позивачу, роз`яснивши, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду у встановленому законом порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Дніпровського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя Ю. В. КОЗЛОВ