Справа № 462/448/26
УХВАЛА

17 березня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді - Гедз Б.М.,

за участю секретаря Сеньків Х.М.

за участю заявника ОСОБА_1

представника боржника - адвоката Кожан-Юрдиги О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась за допомогою підсистеми «Електронний Суд» до Залізничного районного суду м. Львова із скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Воронецької Ю., в якій просить визнати бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Воронецької Ю., що полягає у невідкритті виконавчого провадження за результатами розгляду заяви (пред`явлення до виконання виконавчого документа) від 03.02.2026 про виконання судового наказу Залізничного районного суду м. Львова від 23 січня 2026 року у справі № 462/448/26 незаконною; зобов`язати начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вжити заходів щодо відкриття виконавчого провадження та скерувати копію постанови про відкриття виконавчого провадження за адресою її проживання; зобов`язати начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вжити передбачених законодавством України заходів для виконання судового наказу; зобов`язати начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України скеровувати копії документів по вчинених виконавчих діях за адресою: АДРЕСА_1 .

Подану скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 23 січня 2026 Залізничний районний суд м. Львова у справі № 462/448/26 видав судовий наказ про стягнення із ОСОБА_2 аліментів у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення із заявою до суду 21.01.2026 на малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .З метою виконання вказаного судового наказу 03.02.2026 звернулась із відповідною заявою про пред`явлення виконавчого документа до виконання у Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Однак 10.02.2026 від державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові отримано повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття його до виконання на підставі п. 10 ч. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», покликаючись на пред`явлення виконавчого документа не за місцем виконання, оскільки згідно відомостей у виконавчому документі боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що за територіальним розподілом не належить до Залізничного ВДВС у м. Львові ЛМУ МЮУ. Вважає бездіяльність державного виконавця щодо не відкриття виконавчого провадження за результатами пред`явлення виконавчого документа (судового наказу від 23.01.2026) незаконною, оскільки відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Вказує, що нею пред`явлено судовий наказ до виконання саме у Залізничний ВДВС у місті Львові, оскільки у приватній власності боржника наявний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого до заяви було додано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а відсутність у виконавчому документі зазначення відомостей про місцезнаходження нерухомого майна боржника не є підставою для повернення виконавчого документа чи перешкодою у відкритті виконавчого провадження. Просить скаргу задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18.02.2026 скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, скаржниці роз`яснено які саме недоліки скарги слід усунути, порядок та строк їх усунення.

24.02.2026, на виконання ухвали суду від 18.02.2027 про залишення скарги без руху, за допомогою підсистеми «Електронний Суд» скаржниця подала до суду письмову заяву про усунення недоліків.

27.02.2026 відповідно до ухвали суду скаргу ОСОБА_1 повторно залишено без руху та роз`яснено які недоліки скарги додатково слід усунути.

03.03.2026 за допомогою підсистеми «Електронний Суд» ОСОБА_1 на виконання вимог суду в ухвалі від 27.02.2026, подала до суду письмову заяву про усунення недоліків скарги.

Ухвалою Залізничного районного суду від 04.03.2026 прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 та призначено судовий розгляд такої по суті.

13.03.2026 на адресу суду за допомогою підсистеми «Електронний Суд» представником Залізничного відділу державної служби у місті Львові Комлик Н.В. подано до суду письмове заперечення на скаргу ОСОБА_1 , в якому вказує, що під час перевірки матеріалів виконавчого провадження за заявою ОСОБА_1 від 10.02.2026 державним виконавцем встановлено, що боржник за виконавчим документом ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що за територіальним розподілом не належить до Залізничного ВДВС у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Відтак, державний виконавець правомірно на підставі п. 10 ч. 4 Закону України прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Відтак, у задоволенні скарги просить відмовити.

Також, 13.03.2026 боржник ОСОБА_2 подав до суду письмові пояснення на скаргу ОСОБА_1 , в яких зазначає, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа без прийняття до виконання з підстав звернення не за місцем виконання були законними, оскільки його місце проживання та місце здійснення ним підприємницької діяльності як ФОП зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ,що дійсно територіально не належить до Залізничного ВДВС у м. Львові ЛМУ МЮУ. Окрім того, звертає увагу на те, що про судовий наказ від 23.01.2026 про стягнення аліментів на доньку йому не було відомо, кошти на утримання доньки до цього часу перераховував у добровільному порядку, не заперечує та не ухиляється від сплати аліментів на доньку, відтак доцільним вважає самостійне надсилання ОСОБА_1 як стягувачем судового наказу безпосередньо за місцем здійснення ним підприємницької діяльності як ФОП, зазначивши реквізити для добровільної сплати ним розміру аліментів у порядку добровільного виконання рішення про стягнення періодичних платежів, передбаченого ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження». Просить у задоволенні скарги відмовити за безпідставністю вимог.

В судовому засіданні скаржниця заявлені нею вимоги скарги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у скарзі, просила скаргу задовольнити.

Державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, при цьому подала до суду письмові заперечення на скаргу ОСОБА_1 , просила у задоволенні скарги відмовити з підстав, викладених у таких. Вказала, що державний виконавець вирішуючи питання повернення судового наказу від 23.01.2026 без прийняття до виконання, у зв`язку із встановленням реєстрації місця проживання боржника на території, що не належить до Залізничного ВДВС у місті Львові, діяла у відповідності до вимог, передбачених ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», відтак підстави для покликань на допущення бездіяльності державним виконавцем відсутні.

Боржник ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, при цьому, разом із письмовими поясненнями ОСОБА_2 , до початку судового засідання подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд скарги проводити за його відсутності, за участі адвоката Кожан-Юрдиги О.Я., у задоволенні скарги просив відмовити за безпідставністю, зокрема із підстав, що рішення суду про стягнення аліментів бажає виконувати у добровільному порядку.

Адвокат Кожан-Юрдига О.Я. в судовому засіданні підтримала письмові пояснення ОСОБА_2 , зазначивши, що її довіритель рішення суду про стягнення аліментів бажає виконувати у добровільному порядку. Щодо доводів скарги, то такі вважає безпідставними, просить в задоволенні скарги відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справиза його відсутності. Якщо таке клопотання заявили усі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Положенням ч. 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того, ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За наведеного, оскільки неявка належним чином повідомленого боржника не перешкоджає розгляду скарги по суті, суд приходить до висновку за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали скарги та матеріали цивільної справи № 462/448/26, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 23 січня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у цивільній справі № 462/448/26 виніс судовий наказ, яким ухвалено стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення із заявою до суду 21.01.2026, а також стягнуто із боржника ОСОБА_2 на користь держави 332 грн 80 коп. судового збору.

Згідно повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 10.02.2026 вбачається, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 щодо примусового виконання судового наказу № 462/448/26, державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові ЛМУ МЮУ Воронецька Ю.В., керуючись п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», повернула виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, так як згідно відмітки у виконавчому документі боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що за територіальним розподілом не належить до Залізничного ВДВС у м. Львові ЛМУ МЮУ.

Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Розділом VII ЦПК України врегульовано судовий контроль за виконанням судових рішень.

Зокрема, статтею 447 ЦПК України встановлено право сторін виконавчого провадження, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення порушено їхні права чи свободи, звернутися до суду зі скаргою.

Із наведеного випливає, що порушення права сторони виконавчого провадження діями або бездіяльністю виконавця є підставою для звернення до суду саме в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено обов`язковість виконання рішення, ухваленого судом іменем України.

Меті дієвого виконання судових рішень підпорядковане впровадження сукупності дій визначених законом органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законодавством України про виконавче провадження, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно Закону України «Про виконавче провадження», а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, як випливає із змісту статті 1 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і апогеєм захисту порушеного права.

Однією з засад виконавчого провадження є законність в силу ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ч. 2 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як зазначено у ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Пунктами 9 і 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Поруч з цим, відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Якщо рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий лист, набрало законної сили, на час пред`явлення виконавчого листа до виконання не скасоване, а виконавчий лист не визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, то приватний виконавець не має правових підстав для повернення виконавчого документа стягувачу.

Як встановлено із даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу будинку належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що знаходиться на території виконавчого округу, де веде свою діяльність Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові ЛМУ МЮ України.

До оригіналу виконавчого документу заявнику потрібно додати заяву про відкриття виконавчого провадження. У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до статті 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності за скаргою ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що оскільки судовий наказ від 23.01.2026 у справі № 462/448/26 про стягнення із боржника ОСОБА_2 , є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню органом державної виконавчої служби, наявні докази на підтвердження наявності у боржника нерухомого майна на території, що віднесена до місця виконання Залізничного відділу державної виконавчої служби ЛМУ МЮ України, з огляду на те, що положенням ст. 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії державним виконавцем проводяться не лише за місцем реєстрації проживання боржника, але й, за вибором стягувача, можуть вчинятись за місцезнаходженням майна такого боржника, відтак повернення виконавчого документа до відкриття виконавчого провадження без вчинення першочергових дій щодо перевірки даних про особу боржника та відомостей щодо наявності в останнього майна на території вчинення виконавчих дій Залізничним ВДВС, на переконання суду є передчасним.

Водночас, з аналізу висновку колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 березня 2025 року у справі № 372/3539/23 (провадження № 61-5503св24) щодо питання місця відкриття виконавчого провадження, вбачається, що виконання може здійснюватися там, де зареєстровано майно боржника, а не тільки за адресою його проживання, зокрема Верховним Судом роз`яснено, що приватний виконавець має право відкрити виконавче провадження за місцезнаходженням майна боржника, яке зазначене у виконавчому документі та знаходиться у виконавчому окрузі, де здійснює свою діяльність виконавець, незалежно від того, чи перебуває це майно у власності боржника на момент відкриття виконавчого провадження.

Відтак, суд приходить до висновку про підставність вимог скаржниці щодо неправомірності дій виконавця в частині не відкриття виконавчого провадження, а тому підлягає скасуванню повідомлення державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Воронецької Ю.В. від 10.02.2026 про повернення виконавчого документа ОСОБА_1 від 23.01.2026 у справі № 462/448/26 стягувачу без прийняття до виконання.

Водночас, щодо вимог скаржниці в частині зобов`язання державного виконавця вжити заходів, передбачених законодавством України для виконання судового наказу, скерування копій документів щодо вчинених виконавчих дій за адресою проживання та/або електронною поштою, суд звертає увагу на те, що державний виконавець здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог Закону, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, тобто суд не може підміняти виконавчу службу та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Водночас, як і вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження віднесено до компетенції виконавця.

Так, відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що державний виконавець, чиї дії оскаржуються, необґрунтовано винесла повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, що дає підстави для задоволення скарги у встановлений законом спосіб, тобто визнання дій неправомірними і зобов`язання виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 447-451, 260, 352-355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати повідомлення державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Воронецької Юлії Валентинівни від 10.02.2026 про повернення виконавчого документа від 23.01.2026 у справі № 462/448/26 стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання.

Зобов`язати державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Воронецьку Юлію Валентинівну розглянути питання наявності підстав для прийняття до виконання судового наказу від 23.01.2026 у справі № 462/448/26 про стягнення аліментів із ОСОБА_2 .

В іншій частині заявлених вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи:

Скаржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Особа, дії/бездіяльність якої оскаржується: Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції країни, , юридична адреса: м. Львів, вул. Городоцька, 299.

Боржнник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст ухвали складено 18.03.2026.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал ухвали у справі № 462/448/26

Суддя: Б.М.Гедз