Провадження № 2-с/756/7/26
УХВАЛА

20 березня 2026 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Діденко Є.В., вирішуючи заяву про скасування судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 20.11.2023 року у цивільній справі за заявою ТОВ «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

у с т а н о в и в:

У березні 2026 року боржник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду із вищевказаною заявою, у якій просить скасувати судовий наказ Оболонського районного суду м. Києва від 20.11.2023 року про стягнення з неї заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 21283,84 грн.; визнати поважними причини пропуску строку на подання заяви про скасування судового наказу; у порядку повороту виконання стягнути з ТОВ «Інвестбудгаличина» грошову суму 24885, 63 грн.

Заява обґрунтована тим, що 02.10.2024 року у зв`язку із блокуванням рахунків, ОСОБА_1 стало відомо про примусове виконання приватним виконавцем Пилипчуком В.Г. судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 20.11.2023 року про стягнення з неї заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 21283,84 грн. та 3601,79 грн. судових витрат. 03.10.2024 року вказане судове рішення було фактично виконане, з урахуванням витрат виконавчого провадження і винагороди приватного виконавця. Оскільки примірник судового наказу ОСОБА_1 не отримувала, то 25.02.2026 року звернулась до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та видачу копії судового рішення, однак через відсутність електропостачання в суді, копія наказу видана так і не була. Судовий наказ направлявся боржнику за адресою зареєстрованого місця проживання, а не за адресою, вказаною у заяві стягувачем, і був повернутий без вручення 23.12.2023, дата подання його у рекомендованому повідомленні про вручення - відсутня. Через складну ситуацію з електропостачанням, перебуванням в укритті через повітряні тривоги, ОСОБА_1 не мала можливості реалізувати своє право на ознайомлення з матеріалами справи. Однак, ознайомившись зі змістом судового наказу і доданими документами, боржник не погоджується із заявленими вимогами, оскільки до складу заборгованості включено суму 7117,26 грн. послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, що не узгоджується із Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р., який такої послуги не передбачає, на відміну від послуги з управління багатоквартирним будинком. Крім того, вважає, що заборгованість має становити 16520,97 грн.

Дослідивши доводи заяви, суд вважає, що вона підлягає поверненню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 169 ЦПК України, після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 ЦПК України, заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У частині 4 ст. 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У пункті 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) зазначено, що суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

Надаючи оцінку заяві про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу, суд зазначає, що судовий наказ був направлений боржнику у відповідності до статей 169, 272 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, та вважається врученим 23.12.2023 року згідно з пунктом 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що боржнику було відомо про судовий наказ з 02.10.2024 року, однак боржником протягом тривалого періоду часу не було вжито жодних заходів для подання заяви про скасування такого наказу, у разі незгоди із ним.

Суд враховує, що періодична відсутність електропостачання та повітряні тривоги дійсно могли створити перешкоди боржнику у поданні відповідної заяви, однак такі перешкоди об`єктивно не могли зумовити подання заяви більше ніж через рік після того, як боржник довідався про видання судового наказу, який згодом був виконаний.

Враховуючи обізнаність боржника про видання судового наказу та сплив значного періоду часу з моменту як видання наказу, так і періоду, з якого боржник довідався про його видання, відсутність поважних причин пропуску строку, суд вважає відсутніми підстави для поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу, що в цьому випадку суперечило би принципу правової визначеності.

З цих підстав, заяву про скасування судового наказу слід повернути.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачений боржником судовий збір за подання цієї заяви в сумі 166 грн. 40 коп. підлягає поверненню з державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 169, 171, 260, 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 20.11.2023 року у цивільній справі за заявою ТОВ «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - повернути боржнику.

Повернути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в особі представника ОСОБА_2 з державного бюджету сплачений судовий збір за подання заяви в сумі 166 грн. 40 коп. (платіжна інструкція № 3Е2С-0РАС-9НКВ-ЕМ38 від 10.03.2026).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Є.В. Діденко