Справа № 279/210/26
Провадження № 2/279/924/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Бобровою В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/210/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, зазначивши, що 29.05.2019 ТОВ "Качай гроші" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-291059, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала грошові кошти в розмірі 5775,00 грн.

На виконання умов Кредитного договору,29.05.2019 ТОВ « Качай» ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «Бестпей» на платіжну картку № НОМЕР_1 .

04.12.2023 між ТОВ "Качай гроші" та ТОВ "ФК "Ейс" укладено договір факторингу №1-04122023, відповідно до якого ТОВ "ФК "Ейс" відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-291059 від 29.05.2019. Оскільки, відповідач порушила умови договору, станом на день звернення із позовом до суду має заборгованість в розмірі 10394,50 грн., яка складається з наступного: 5775,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4619,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

Просив стягнути з відповідача заборгованість по кредиту та понесені судові витрати зі сплати судового збору та за надання професійної правничої допомоги.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подала відзив на позовну заяву, вважає подану позовну заяву необгрунтованною та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вказала, що на думку позивача між нею та відповідачем 29 травня 2019 року було укладено Договір позики № 00-291059. Даний договір, на думку позивача, укладався в електронній формі, та згідно з його умовами позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 5775,00 грн., яку відповідач повинен повернути позивачеві у строк обумовлений договором, зі сплатою відсотків за користування позикою строком на 30 днів.

Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з тих підстав, що позивач не надав жодного належного доказу про укладення нею кредитного договору, а саме: 1. Надання пропозиції (оферти) саме з такими умовами і саме цьому відповідачеві; 2. Отримання відповідачем одноразового ідентифікатора; 3.Заповнення відповідачем заявки на сайті з використанням його персональних даних і цифрових фотографій; 4. Використання саме відповідачемодноразового ідентифікатора та саме цього одноразового ідентифікатора.

Також позивачем не надано доказів, які би підтверджували перерахування саме позивачем коштів саме на рахунок відповідача, та перерахування таких коштів саме на виконання, ніби то, укладеного між позивачем та підповідачем Договору позики № 00-291059 від 29 травня 2019 року.

Додатково звертає увагу на наданий позивачем детальний розрахунок заборгованості за Договором позики №00-291059 від 29 травня 2019 року.

Відповідно до вказаної довідки, на думку позивача, заборгованість складає 10394,50 гривень з яких, заборгованість за сумою позики станом на 29 липня 2019 року складає 5775,00 гривень, хоча 29 травня 2019 року за розрахунком заборгованості видача кредиту в сумі 5000,00 гривень, також 29 травня 2019 року було нарахована комісію в сумі -500,00 гривень, також 29 травня 2019 року відбулося нарахування страхового платежу у сумі 275,00 гривень. 28 червня 2019 року відбулося погашення кредиту на суму 1732,50 гривень. Даний розрахунок здійснено за період від 29.05.2019 по 04.12.2023 року. Оскільки позивачем нараховувалася комісія та страхові платежі даний розрахунок заборгованості не є правдивим та достовірним. Оскільки кредит мав фактично видаватися в сумі 5000,00 і це підтверджується детальним розрахунком заборгованості де чітко зазначено видача кредиту в сумі 5000,00 грн., а згідно пункту 1,2 Договору сума кредиту складає 5775,00 гривень і виходячи з цього відсотки також нараховувалися з цієї суми, що по факту було незаконним.

Проте, відповідно до п. 1.3 Договору позики № 00-291059 від 29 травня 2019 року позика надається на строком 30 (тридцять) календарних днів.

За таких обставин, ураховуючи зміст пункту 1.3 Договору, проценти за користування позикою нараховуються лише в межах 30 днів, й після спливу вказаного строку проценти за користування кредитом не підлягають нарахуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Про те, позивачем не надано жодного доказу який би підтверджував укладення між позивачем та відповідачем будь якого договору, чи перерахування на рахунок відповідача будь якої суми коштів. Також відповідач не погоджується з сумою витрат на правову допомогу.

Представником позивача ОСОБА_2 подано відповідь на відзив.

З доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач не погоджується, вважає необґрунтованими, тому просив позов задовольнити.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15.

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

З наведено вище слід прийти до однозначного висновку про те, що до позивача перейшли всі права кредитора за кредитним договором № 00-291059 від 29.05.2019 року.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом Украiни «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутних послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням етектронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примiрнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реестрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реестрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторiн».

Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п.7 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Стаття 1050 ЦК України зазначає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Судом встановлено, що 29.05.2019 року ТОВ "Качай гроші" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 00-291059, у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідно до 1.2 договору сума кредиту складає: 5775,00 грн. Строк дії кредиту: 30 (тридцять ) днів. Позичальник зобов`язаний повернути Кредит Кредитору «28» червня 2019 року або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку передбаченому п.п. 1.3.1.-1.3.3. цього Договору (далі - День повернення кредиту). Графік платежів - без врахування передбачених цим Договором пролонгацій строку дії кредиту, у розрізі сум та порядку погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, визначений Додатком №1 до цього Договору. При цьому, у випадку здійснення пролонгацій строку дії кредиту, відповідно до пп. 1.3.1-1.3.2 Договору, новий Графік платежів з урахуванням відповідної пролонгації розміщуються Кредитором в Особистому кабінеті на письмову вимогу Позичальника.

п.п.1.3.1. Строк дії кредиту автоматично продовжується на кількість днів, зазначених в п.1.3.цього Договору, у випадку, якщо по День повернення кредиту (включно) Позичальник здійснив оплату заборгованості по Договору на суму не менше суми процентів, що розраховані виходячи з кількості днів, що встановлені в п.1.3 Договору та передували (поспіль) Дню поверненню кредиту (включно).

п.п. 1.3.2. У випадку, якщо строк дії кредиту закінчився та не відбулася його чергова пролонгація, строк дії кредиту автоматично продовжується, на кількість днів, зазначених в п.1.3 цього Договору в дату здійснення Позичальником оплати в повному обсязі заборгованості за процентами, що передбачені цим Договором.

п.п. 1.3.3. Загальна кількість пролонгацій, що передбачені пп.1.3.1-1.3.2 Договору, протягом всього строку дії Договору не може перевищувати 10 разів. Після кожної пролонгації строку дії кредиту, День повернення кредиту зазначається в Особистому кабінеті. Новий Графік платежів з урахуванням відповідної пролонгації розміщуються Кредитором в Особистому кабінеті за наявності письмової вимоги Позичальника.

П.1.4 Процентна ставка за користування коштами кредиту: 1,00 (одна ціла 00 сотих) % в день (360% річних). Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту, що була встановлена виключно на користування першим кредитом на умовах акційного продукту, змінюється на стандартну ставку 1,00 (одна ціла 00 сотих) % в день (360% річних) при пролонгації кредиту відповідно до умов пп. 1.3.1-1.3.2 цього Договору. Підписуючи цей Договір, Клієнт надає згоду Кредитору щодо застосування умов цього пункту Договору і така зміна процентної ставки не є односторонньою зміною умов Договору та не потребує укладення (підписання Сторонами) будь-якої Додаткової угоди до даного Договору.

Відповідно до п 2.1 Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування Кредитором зі свого поточного рахунку: в сумі 5500,00 грн на карту Позичальника № НОМЕР_2 , емітовану банком України (далі - платіжна картка в сумі: 275,00 грн на користь ПрАТ СК «ВУСО». Даний платіж Позичальник доручає здійснити Кредитору (покладає обов`язок на Кредитора) з метою виконання зобов`язань Позичальника за Договром страхування № 00-291059 від 29 травня 2019 року щодо сплати страхової премії за весь період страхування.

Договір № 00-291059 від 29.05.2019 року містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором 432959.

На виконання ухвали суду про витребування доказів, АТ КБ "ПриватБанк" від 31.01.2026 №20.1.0.0.0/7-260128/39564-БТ надав інформацію, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) та зараховані кошти в сумі 5000,00 грн. від 29.05.2019 року.

Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00-291059 за період з 29.05.2019 року по 04.12.2023 року, вбачається, що 28.06.2019 року відповідачем на погашення кредиту сплачено 1732,50 грн., що свідчить про пролангацію строку кредитування, відповідно до п.1.3.2 Договору.

Оскільки, відповідач порушила умови договору, станом на день звернення із позовом до суду має заборгованість в розмірі 10394,50 грн., яка складається з наступного: 5775,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4619,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала.

Згідно зі ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживала, що є підставою для стягнення з неї заборгованості за кредитними договором.

При цьому, суд не може погодитися з законністю нарахування та стягнення комісії в сумі 500,00 грн. виходячи з наступного.

Разом з тим, вказана комісійна винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме - за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок споживача, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому є незаконним в силу вимог ч.5 ст.11, ч.1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Наведений висновок суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №730/1100/15-ц, від 27 листопада 2019 року по справі №522/18855/16, від 19 лютого 2020 року по справі №756/8840/17-ц, які з огляду на вимоги ч.4 ст.263 ЦПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору стягуються відповідно до розміру задоволених вимог (0, 95 %).

Щодо уточненої заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми в рахунок відшкодування за правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1ч.3ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, Додаткова угода про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 11.09.2025 року, акт прийому - передачі наданих послуг, (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року) від 25.12.2025 року.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи у даній справі суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги про стягення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., оскільки вони є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Керуючись ст.ст.4-12,141,247,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.525,526,530,549,610-612,628,629,638,1048,1050 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" 9894 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто чотири) гривні 50 копійок заборгованості за договором № 00-291059 від 29.05.2019.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2529 (дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 28 копійок та 5000 (п`ять тисяч) гривень за надання професійної правничої допомоги.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС", адреса місця реєстрації/проживання/знаходження: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6 , каб. 13, ЄДРПОУ- 42986956.

Відповідач ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації/проживання/знаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 .

Суддя Леся НЕДАШКІВСЬКА

копія згідно з оригіналом