Справа № 579/1473/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі судді - Кибець І.А.,

з участю секретаря - Сергієнко Ж.М.,

представника позивача - Панькова О.П.,

представника відповідача - Заїки А.В.,

представника відповідача - адвоката Рекухи В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , в якому просить суд стягнути з останніх заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.02.2012 року в розмірі 48916,69 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 - адвокат Рекуха В.Г., заявив клопотання про залишення позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» без розгляду, оскільки позивачем не надано без поважних причин витребуваних судом доказів. Матеріали справи не містять ні супровідного листа, в якому б було заначено, що на виконання ухвали Кролевецького районного суду Сумської області від 20 жовтня 2025 року надсилаємо наступні документи, ні самих документів, які були витребувані судом. Матеріали справи не містять доказів, щодо кількості витрачених та кількості сплачених коштів ОСОБА_5 (іншими особами) за весь період користування кредитними коштами, тобто з 08.02.2012 року по 24.06.2025 рік включно. Позивач не змінив свої позовні вимоги навіть після того, як дізнався, що злочинним шляхом з картки ОСОБА_5 після його смерті, були зняті грошові кошти в розмірі 28067,50 грн. та після розгляду кримінальної справи були погашені ОСОБА_6 .

Відповідач ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 в судовому засідання клопотання адвоката Рекухи В.Г. підтримала в повному обсязі та просила зодовольнити.

Представник позивача ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Рекухи В.Г. про залишення позовної заяви без розгляду. Зазначив, що АТ КБ «ПриватБанк» не містить інших документів крім тих, що були додані до позовної заяви, а саме виписку за договором №б/н за період 08.02.2012- 16.06.2025, довідку про зміни умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_5 та розрахунок заборгованості за договором №б/н від 08.02.2012, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом ОСОБА_5 станом на 31.05.2015 р., 30.06.2019 р., 30.11.2024 р. та 15.06.2025 р. Просив позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою Кролевецького районного суду Сумської області від 01 серпня 2025 року відкрито провадження по справі. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 17 вересня 2025 року на 08 год.40 хв. (а.с.120).

18 вересня 2025 року від відповідача ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що з позовними вимогами не згодна в повному обсязі обгрунтовуючи його наступних чином. Із матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_5 підписав анкету-заяву №б/н 08.02.2012 року про приєднання до Умовам і Правилам надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» та отримав кредит в сумі 300 грн. В подальшому розмір кредитного ліміту неодноразово збільшувався за ініціативою банка. Останнє збільшення розміру кредитного ліміту відбулося 24.05.2024 року, що підтверджується відповідною довідкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть від 13.08.2024 року. Як зазначено в позовній заяві, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_5 перед банком зобов`язання за договором №б/н 08.02.2012 року утворилась заборгованість у розмірі 48 916, 69 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів.

В той же час, позивач подаючи позовну заяву, безпідставно включив до суми заборгованості за тілом кредиту 28067, 50 грн., які були незаконно зняті ОСОБА_6 з картки ОСОБА_5 після його смерті, а саме 08 серпня 2024 року в сумі 8240 грн., та 10 серпня 2024 року в сумі 19827,50 грн. Згідно вироку Кролевецького районного суду від 24.06.2025 року у справі №579/631/25 вказана сума була стягнута з ОСОБА_6 (а.с.141-142).

Також відповідач посилався на те, що згідно постанови від 02.10.2019 року Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №545/2248/17, з`ясувавши скільки було витрачено відповідачем запозичених коштів та скільки сплачено, Верховний Суд прийшов до висновку, що тіло кредиту було повністю погашеним відповідачем, що є в даному випадку підставою для відмови у задоволенні позову, адже домовленості про сплату відсотків за користування коштами підписана відповідачем анкета-заява не містила (а.с.138-140).

18 вересня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 - адвоката Рекухи В.Г., надійшло клопотання про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк» у виді окремої довідки, в якій буде зазначено скільки витрачено та скільки сплачено коштів ОСОБА_5 (іншими особами) за весь період користування кредитними коштами, тобто з 08.02.2012 року по 24.06.2025 рік включно (а.с.144-145).

20 жовтня 2025 року ухвалою Кролевецького районного суду Сумської області клопотання представника відповідача ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 адвоката Рекухи В.Г. про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» докази у виді окремої довідки, щодо кількості витрачених та кількості сплачених коштів ОСОБА_5 (іншими особами) за весь період користування кредитними коштами, тобто з 08.02.2012 року по 24.06.2025 рік включно (а.с.156).

Станом на 11 березня 2026 року ухвала суду не виконана, витребувані судом докази позивачем не надані.

За змістом ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд може з власної ініціативи витребувати докази у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Аналіз даної норми закону приводить до висновку, що визначальною умовою залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, є неповажність причини неподання витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору.

Поважних причин неподання витребуваних судом доказів позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не наведено та судом не встановлено.

Неподання позивачем витребуваних судом доказів суд розцінює як перешкоджання розгляду справи і невиконання судового рішення, та як зловживання процесуальними правами.

Згідно ч.ч.6, 7 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом пяти днів з дня вручення ухвали.

Згідно із ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частин 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд враховує, що докази, які витребовувалися судом у позивача, є необхідними для правильного, справедливого та неупередженого розгляду і вирішення даної цивільної справи.

Суд вважає, що без вищезазначених доказів, враховуючи обставини справи, неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитними зобов`язаннями, і як наслідок вирішити спір по суті, задовольнити чи відмовити в задоволенні вимог.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 756/11081/20, провадження № 14-25цс24).

Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 640/3393/19, провадження № 11-24апп21).

Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням» статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 752/2177/22 (провадження № 61-4447св23) доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

Суди у цивільних справах не оцінюють професійність, якість чи своєчасність правової допомоги, яка перешкодила особі, якій вона надається, отримати ефективний доступ до суду (див. ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 554/4001/17, провадження № 61-20093ск21).

Матеріали справи не містять доказів та й доводів, які б свідчили про наявність перешкод для АТ КБ «ПриватБанк» щодо своєчасного звернення за професійною правничої допомогою.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У зв`язку з неможливістю ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення без витребуваних доказів, які не надано позивачем без поважних причин, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця без розгляду.

Залишення позовної заяви без розгляду в даному випадку не суперечить завданню цивільного судочинства та не перешкоджає в доступі до правосуддя, оскільки особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (ч.2 ст.257 ЦПК України).

Керуючись ч.10 ст.84, п.9 ч.1 ст.257, ст.ст. 260, 261 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 16 березня 2026 року.

СуддяІ. А. Кибець