Провадження №: 2/336/1715/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Звєздової Н.С., за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Панасюк О.М., який діє на підставі довіреності № 6-01/316 від 05.12.2024 звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою у розмірі 59 135,09 гривень, витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 2 000,00 гривень, витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що 26.01.2025 мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі колісного транспортного засобу марки «HONDA CR-V» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , колісного транспортного засобу марки «ВАЗ 21113» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та колісного транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN PASSAT» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 .

В наслідок вказаної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками.

Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2025, справа 336/1470/25, винним у вищевказаній ДТП визнано водія колісного транспортного засобу марки «HONDA CR-V» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована.

Потерпіла ОСОБА_4 звернулась до позивача з заявою про відшкодування заподіяної їй шкоди, вартість відновлювального ремонту у відповідності до звіту № 12-03-25 від 04.03.2025 з урахуванням коефіцієнту зносу без ПДВ становить 59 135,09 грн. На підставі наказу МТСБУ та вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілій ОСОБА_4 була виплачена регламентна виплата у розмірі 59 135,09 грн., яку просить стягнути на свою користь, а також витрати на збір документів з визначення розміру збитків у сумі 2 000,00 грн., загальний розмір витрат склав 61 135,09 грн., витрати на сплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2026 справу передано в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздової Н.С.

29.01.2026 на виконання вимог ст. 187 ЦПК України судом скеровано запит щодо встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача, відповідь надійшла 04.02.2026.

Ухвалою суду від 09.02.2026 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідачкою на позовну заяву відзиву подано не було.

Оскільки справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є гарантом відшкодування шкоди.

За п. 41.1 «а» ст. 41 цього Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як передбачено п. 38.2. ст.38 Закону, МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України, також, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Судом встановлено, що 26.01.2025 мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі колісного транспортного засобу марки «HONDA CR-V» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , колісного транспортного засобу марки «ВАЗ 21113» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та колісного транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN PASSAT» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 .

В наслідок вказаної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками.

Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2025, справа 336/1470/25, винним у вищевказаній ДТП визнано водія колісного транспортного засобу марки «HONDA CR-V» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_1 .

Постанова не оскаржувалася та набрала законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вищевказані обставини, оскільки вони стосуються питання, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони відповідачем, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі, що визначено ст. 4 Закону №1961-IV.

Згідно з п. 39.1 ст. 39 Закону № 1961-IV МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Основними завданнями МТСБУ є, у тому числі, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Закону № 1961-IV).

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (пп. (а) п. 41.1 ст. 41 Закону №1961-IV).

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально.

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. У заяві про виплату страхового відшкодування має міститися: а) найменування страховика, до якого подається заява, або МТСБУ; б) назва (для юридичної особи), прізвище, ім`я, по батькові (для фізичної особи) заявника, його місцезнаходження або місце проживання; в) зміст майнової вимога заявника щодо відшкодування завданих збитків, г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована та потерпілих; ґ) обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу, та докази, що підтверджують її відповідно до законодавства; д) розмір шкоди; е) підпис заявника і дата подання заяви.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 34.1, 34.2 ст. 34 Закону № 1961-IV страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Зазначені обов`язки позивачем були виконані, що підтверджується Звітом №12-03-25 від 04.03.2025 про оцінку транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_3 вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту зносу та без ПДВ склала 59 135,09 грн., що підтверджується і ремонтною калькуляцією.

На підставі наказу ОСОБА_4 була виплачена регламентна виплата у розмірі 59 135,09 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 19399 від 12.06.2025.

Позивачем звернувся до відповідачки з претензією щодо сплати заборгованості, однак вона залишена без уваги, кошти не повернуто.

Таким чином з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути виплачене останнім та не відшкодоване відповідачкою страхове відшкодування в сумі 59 135,09 гривень.

Що ж стосується вимог позивача щодо стягнення витрат позивача, пов`язаних зі збором документів та оплату послуг ТОВ «СОС Сервіс Україна» у сумі 2 000,00 грн., суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Згідно позову, керуючись п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення завданого матеріального збитку, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, МТСБУ звернувся до суб`єкта оціночної діяльності з дорученням провести певні дії.

За послуги оцінювача МТСБУ сплатило грошові кошти у сумі 2 000,00 гривень,

Проте, оскільки витрати на послуги суб`єкта оціночної діяльності не є страховим відшкодуванням, а належать до звичайної господарської діяльності страховика, то вони не підлягають стягненню з відповідача, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем не надано окрім копії вищевказаного платіжного доручення, жодної копії документу, на підтвердження наявності будь-яких відносин між позивачем та ТОВ «СОС Сервіс Україна».

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягненню з відповідача на користь позивача шкоди, завданої в результаті ДТП у сумі 59 135,09 гривні. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити з вищенаведених підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2929,00 гривень.

Керуючись ст. 10-13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути в порядку регресу з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 59 135 (п`ятдесят дев`ять тисяч сто тридцять п`ять) гривень 09 копійок, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2929,00 гривень.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Реквізити учасників справи:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження: 02002, м. Київ, Русанівський бульвар, буд.8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Н.С. Звєздова