Справа №303/4996/25
Ряд. стат. звіту - 26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача ТзОВ «Бізнес Позика» - Памірський Максима Анатолійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТзОВ «Бізнес Позика» - Памірський М.А. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 23.10.2024 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір №508205-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТзОВ «Бізнес Позика» 23.10.2024 року надіслало ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір №508205-КС-002 про надання кредиту. 23.10.2024 року ОСОБА_1 , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №508205-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі свої сторони позивач ТзОВ «Бізнес Позика» надіслало ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UА-3224, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 23.10.2024 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір №508205-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до даного Договору, ТзОВ «Бізнес Позика» надала, а відповідач ОСОБА_1 отримав грошові кошти у розмірі 36 000 гривень, які були перераховані на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (яку позичальником було зазначено при заповненні анкетних даних в особовому кабінеті).

Однак, боржник свої зобов`язання за Договором №508205-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.

Станом на 22.06.2025 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 122 040 гривень.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У свою чергу, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позов представника позивача ТзОВ «Бізнес Позика» - Памірський М.А. є необгрунтованим, недоведеним та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки: представником позивача не доведено факту укладення з відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору, відсутні докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно договору.

Також представником позивача ТзОВ «Бізнес Позика» - Басалига Д.М. було надано суду відповідь на відзив в якому вона зазначила, що сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомукаційних систем, і він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідач ОСОБА_1 , через веб-сайт кредитодавця шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказав номер свого поточного (карткового) рахунку. Грошові кошти відповідачу ОСОБА_1 були перераховані на його банківську картку № НОМЕР_2 , номер якої позичальником було зазначено при заповненні анкетних даних в Особистому кабінеті.

Вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в тому числі і докази надані в електронних копіях та електронні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.10.2024 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір №508205-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (т.1 а.с. 27-46).

Відповідно до п.2.1., п.2.3. Договору Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 36 000 (тридцять шість тисяч) гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором, строк, на який надається Кредит: 24 тижні (т.1 а.с. 27-46).

У відповідності до п.2.4. Договору стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 1%, фіксована (т.1 а.с. 27-46).

Як вбачається із Розрахунку заборгованості за Договором №508205-КС-002 про надання кредиту від 23.10.2024 року, взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 добровільно не виконує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 122 040 гривень.

Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч.1 ст.8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.ч.3, 4, 7, 12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 в електронному вигляді уклали Договір №508205-КС-002 про надання кредиту від 23.10.2024 року, який за своєю правовою природою є кредитним договором. Спірні правовідносини виникли у сфері споживчого кредитування. На підставі цього договору відповідач отримав кредитні кошти та взяв на себе зобов`язання повернути позивачу кредит та сплатити проценти за користуванням ним.

За таких умов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту та суми прострочених платежів по процентах підлягають до задоволення.

Разом з тим, представник позивача просить суд стягнути із відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості по штрафам в розмірі 18 000 гривень та по нарахованій заборгованості за комісією в розмірі 7 200 гривень.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Так, п.15 та п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

У свою чергу, представник позивача просить суд стягнути із відповідача суму заборгованості по штрафам в розмірі 18 000 гривень та нарахованій комісії в розмірі 7 200 гривень, які, як вбачається із матеріалів справи, були нараховані у період дії воєнного стану в Україні. Натомість, враховуючи вищезазначені норми закону, суд вважає, що позичальник, тобто відповідач ОСОБА_1 звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) комісії та штрафу за таке прострочення, а отже в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 610, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України та ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити - частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором №508205-КС-002 про надання кредиту від 23.10.2024 року у розмірі 96 840 (дев`яносто шість тисяч вісімсот сорок) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Бізнес Позика» сплачений судовий збір у розмірі 1 922 (одна тисяча дев`ятсот двадцять дві) гривні 19 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Позивач: ТзОВ «Бізнес Позика», , місце знаходження: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 411.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 23.03.2026 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір