Ухвала

17 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 185/2414/25

провадження № 61-1924ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трейд Сіті Сервіс» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2025 року, додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трейд Сіті Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Синергія Систем», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трейд Сіті Сервіс», звернулося до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило стягнути з відповідача на свою користь 75 000,00 грн основного боргу.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області рішенням від 03 жовтня 2025 року в задоволенні позову відмовив.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області додатковим рішенням від 22 жовтня 2025 року стягнув із Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Торговий дім «Трейд Сіті Сервіс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000,00 грн.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 10 лютого 2026 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трейд Сіті Сервіс» залишив без задоволення, а рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2025року та додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року - без змін.

16 лютого 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трейд Сіті Сервіс» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2025 року, додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2026 року у цій справі.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328,00 грн.

Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2026 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн х 250 = 832 000,00 грн).

Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22)).

Представник заявника у клопотанні доданому до касаційної скарги зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та позивач позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи, а саме: необхідність формування правових висновків щодо права сторони спору виключити доказ у справі і розглядати справу на підставі інших доказів, що визначене частиною одинадцятою статті 83 ЦПК України. На розгляді у суді є три справи щодо боргів сім`ї ОСОБА_1 , які є ідентичними і взаємопов`язані, де відповідачами є родина ОСОБА_1 (справи №№ 335/624/25, 185/2414/25 та 185/2413/25), які випливають із неповернення боргів за договорами про надання поворотної фінансової допомоги. Всі ці договори по всім справам були викрадені. При 100 % ідентичності справ суди приймають абсолютно різні висновки щодо застосування частини одинадцятої статті 83 ЦПК України, що створює хаос у цих справах, що порушує принцип єдності судової практики. Безпосередньо у цій справі суди взагалі не розуміють - права сторони спору на виключення доказів зі справи, яке нам надано!

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Проте представником заявника не наведено переконливих доводів стосовно того, в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Більш того, посилання на застосування судами норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому таке посилання саме по собі не вказує на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики.

Крім того, твердження представника заявника про те, що позивач позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи, не підтверджують наявність таких випадків у відповідності до положень підпункту «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трейд Сіті Сервіс» не є учасником у зазначених представником заявника справах № 335/624/25 та № 185/2413/25.

Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржувані судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трейд Сіті Сервіс» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2025 року, додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трейд Сіті Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов