Справа № 467/1504/25
Провадження № 2/467/54/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.02.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання дитини з реєстрацією місця проживання без згоди батька дитини, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - Благодатненська сільська рада Первомайського району Миколаївської області, Центр надання адміністративних послуг м.Південноукраїнська Південноукраїнської міської ради Миколаївської області, служба у справах дітей Благодатненської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, орган опіки та піклування Південноукраїнської міської ради Миколаївської області
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання дитини з реєстрацією місця проживання без згоди батька дитини, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - Благодатненська сільська рада Первомайського району Миколаївської області, Центр надання адміністративних послуг м.Південноукраїнська Південноукраїнської міської ради Миколаївської області, служба у справах дітей Благодатненської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, орган опіки та піклування Південноукраїнської міської ради Миколаївської області, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 квітня 2015 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який було розірвано за рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 липня 2018 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу з відповідачем вони проживають окремо. Місце перебування відповідача їй наразі невідоме, останній не сплачує аліменти на утримання дитини, життям дитини не цікавиться. Донька з народження зареєстрована за адресою її місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Однак, з 15 серпня 2025 року вона разом з дитиною проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Донька навчається у 4-Д класі Південноукраїнського ліцею № 4 Південноукраїнської міської ради, у зв`язку з чим виникла необхідність здійснити перереєстрацію місця проживання дитини за її фактичним місцем проживання, для чого потрібна згода батьків. Відповідач на зв`язок з нею не виходить. Благодатненською сільською радою їй було відмовлено у знятті доньки з місця реєстрації без згоди батька ОСОБА_2 . Посилаючись на те, що неможливість зняття неповнолітньої доньки з місця реєстрації без згоди батька суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, прохала надати їй дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшою її реєстрацією за адресою: АДРЕСА_2 , без згоди батька ОСОБА_2 , а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 к.
Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2025 року по справі відкрито загальне позовне провадження.
У ході підготовчого судового засідання позивачем подана заяву про зміну предмета позову, у якій позивач виклала заявлену позовну вимогу у новій редакції та прохала суд надати їй дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшою її реєстрацією за адресою: АДРЕСА_3 , без згоди батька ОСОБА_2 , посилаючись на те, що 11 грудня 2025 року вона придбала у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , де буде проживати разом з неповнолітньою дитиною.
Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2026 року справу призначено до розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.
Відповідач у судове засідання двічі не з`явився без повідомлення причин, незважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлявся за місцем реєстрації, відзиву до суду не подав.
Представники третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - Центру надання адміністративних послуг м.Південноукраїнська Південноукраїнської міської ради Миколаївської області, органу опіки та піклування Південноукраїнської міської ради Миколаївської області, в судове засідання не з`явилися, подали суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують.
Представники третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - Благодатненської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, служби у справах дітей Благодатненської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в судове засідання не з`явилися, письмових пояснень по справі не надали.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 з 30 квітня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 липня 2018 року було розірвано.
Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 19 березня 2019 року Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.
Позивач 27 листопада 2019 року уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_6 », про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , видане 27 листопада 2019 року Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.
Малолітня дитина -ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою:АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 31 травня 2024 року та 22 вересня 2025 року.
Згідно довідки, виданої Благодатненською сільською радою 23 вересня 2025 року за № 224, ОСОБА_1 відмовлено у знятті з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю дозволу батька ОСОБА_2 .
За змістом витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 167004984 від 17 травня 2019 року, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 є також власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 11 грудня 2025 року, посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієвою В.В.
Рішенням виконавчого комітету Південноукраїнської міської ради № 510 від 26 листопада 2025 року затверджено висновок органу опіки та піклування Південноукраїнської міської ради щодо доцільності зняття малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та реєстрації її місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 без згоди батька ОСОБА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Південноукраїнської міської ради № 12 від 23 січня 2026 року внесено зміни до рішення виконавчого комітету Південноукраїнської міської ради № 510 від 26 листопада 2025 року у частині надання дозволу щодо реєстрації малолітньої дитини за адресою - АДРЕСА_3 замість адреси - АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». За змістом статей 11, 18 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява №10383/09).

За приписами ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відповідно до ч.1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Суд, керуючись принципом рівності прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини, повинен давати оцінку насамперед об`єктивним обставини життя, які б свідчили про те, що хто саме із батьків, і де саме може створити кращі умови для життя дитини.

Частиною 2 ст.160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

З 14 березня 2022 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» від 07.02.2022 року №265, на підставі якої втратила чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року №207.

Відповідно до п.65 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року №265 (чинного на теперішній час та подібного за змістом) зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання дитини віком до 14 років підтверджується електронними підписами батьків, що базуються на кваліфікованих сертифікатах електронних підписів, у разі подання заяви в електронній формі або за письмовою згодою другого з батьків, що надається у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до п.16 і 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року №265, місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку.

Пунктом 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) встановлено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.

Згідно ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Зважаючи на те, що вказаними вище нормативно-правовими актами не врегульовано питання зняття з реєстрації осіб, які не досягли 14 років, без згоди іншого законного представника дитини (батька/матері) за подібних обставин, в даному випадку є можливим застосування у аналогії Закону.

Так, до правовідносин сторін, які виникли з приводу оформлення зняття з реєстрації місця проживання дитини, можливим є застосування вимог Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року»), Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, якими встановлено, що в виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відсутність реєстрації місця проживання дитини за місцем її фактичного проживання суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, що гарантовані Конституцією України та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, право на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист. Відсутність письмової згоди одного з батьків не повинна бути перешкодою для здійснення реєстрації місця проживання дітей за адресою іншого з батьків. А тому суд вважає, що із урахуванням законних інтересів дитини, необхідно надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини без згоди матері.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Байт і Кеннеді проти Німеччини (п.67) «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини» (п.45). Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи те, що реєстрація місця проживання малолітньої дитини за адресою, де вона не проживає, а мешкає за фактичним місцем проживання разом зі своєю матір`ю, суперечить інтересам позивача та дитини, що суттєво обмежує реалізацію їх прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, тому суд виходячи із пріоритету як найкращих інтересів дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення вважає, що позовні вимоги позивача про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини з одночасною реєстрацією нового місця проживання малолітньої дитини без згоди батька підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 к.

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання дитини з реєстрацією місця проживання без згоди батька дитини, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - Благодатненська сільська рада Первомайського району Миколаївської області, Центр надання адміністративних послуг м.Південноукраїнська Південноукраїнської міської ради Миколаївської області, служба у справах дітей Благодатненської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, орган опіки та піклування Південноукраїнської міської ради Миколаївської області задовольнити.

Надати дозвіл матері - ОСОБА_1 на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшою реєстрацією малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 к.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Кологрива