ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/125/26 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 607/16328/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 листопада 2025 року, постановлену суддею Вийванком О.М., про повернення заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Крушельницької 1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2025 року ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , звернулася в суд із заявою про забезпечення доказів, шляхом зобов`язання позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Крушельницької 1» надати письмові докази у вигляді відповідей на питання, а саме: Хто, коли та у який спосіб у ОСББ після 29.12.2021 до дати надання відповіді на інформаційний запит від 31.10.2025 встановлював для кожного співвласника багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , зокрема розміри часток співвласників квартири АДРЕСА_2 у загальному обсязі внесків та платежів на утримання ОСББ? До відповіді на це питання просила долучити відповідні розрахунки із наведенням числових значень розмірів у грн. за кв.м. та формул чи формули за якими такі розміри внесків були встановлені? Хто, коли та у який спосіб від імені ОСББ довів відповідачам справи ці розміри? До відповіді, просила долучити належним чином засвідчені копії таких документів. В разі не здійснення дій, наведених у питаннях 1, 2 інформаційного запиту від 31.10.2025, просила повідомити вичерпну інформацію про причини цього; надати інформацію: кошториси витрат на утримання цього будинку та прибудинкової території, починаючи з 2022р. або в разі відсутності цих кошторисів, повідомити причину такої відсутності у належним чином засвідчених копіях; до відповіді просила долучити розрахунок розміру, як річного внеску 5.8 грн і 6,5 грн за кв.м із зазначенням формули такого розрахунку з посиланням на формування джерела значень вказаних у чисельнику та знаменнику цієї формули у належним чином засвідчених копіях та встановивши термін для надання цих доказів суду та відповідачам, якого буде достатньо для опрацювання інформації отриманої від позивача і надання такого опрацювання суду та позивачу.

В обґрунтування заяви посилається на те, що відсутність відповідей на вище перелічені питання є доказом того, що сторона справи вирішила максимально ускладнити подібною процесуальною поведінкою отримання відповідачем доказів, які підтверджують безпідставність позовних вимог позивача, їх необґрунтованість та надуманість.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 листопада 2025 року повернуто ОСОБА_1 заяву про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Крушельницької 1» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Повернуто з Державного бюджету України сплачений ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн, сплачений нею у ТВБВ № 10019/03 філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк», згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 27 від 13.11.2025, отримувач ГУК у м. Тернопільській області/тг м. Тернопіль/22030101, код отримувача 37977599, призначення платежу: 101; НЮ137486; судовий збір за заяву про забезпечення доказів, ОСОБА_1 , сума 605,60 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 листопада 2025 року та постановити нове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для розгляду заяви про забезпечення доказів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник заявника зазначає, що в матеріалах справи відсутні документи, які відповідали нормі ч. 9 ст. 10 Закону України Про Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зокрема відсутній перелік витрат, відсутнє обґрунтування розміру внеску та інших платежів встановлений на 2022 рік.

До звітів про витрати і доходи за 2022-2024 роки (форма звітів придумана особисто головою правління ОСОБА_3 ), жодних документів на підтвердження цієї норми не надано. Згідно звітів за 2022-2024 роки на прибирання прибудинкової території було витрачено 80320 грн 2022 р; 117680 грн 2023 р; 152210 грн 2024 р кому сплачені ці кошти і на підставі чого позивачем не наведено.

ОСББ Крушельницької 1 ігнорує виконання наказу № 190 від 27.07.2018 р. Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 р. за № 934/32386, в частині застосування при встановлені розміру річного внеску, включаючи складові витрат які є обов`язковими для будь-якого ОСББ, в тому числі і для ОСББ Крушельницької 1.

26 грудня 2025 року представник ОСББ Крушельницької 1 - адвокат Вітів В.А. подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якому просив поновити строк на його подачу.

Згідно з ч. 3 ст. 359 ЦПК України в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, крім іншого, зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу.

Частиною 1 статті 360 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

У відповідності до ч. 4 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В силу ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином, законодавець розмежовує поняття строків на «встановлені законом» та «встановлені судом» та відрізняє види звернення з відповідними клопотаннями та терміном їх подання.

Строк на подання відзиву встановлюється судом, отже його поновлення чинним процесуальним законом не передбачено, а клопотання про продовження строку заявником не подано.

Враховуючи, що ухвалу про відкриття апеляційного провадження від 03 грудня 2025 року ОСББ Крушельницької 1 та їх представник адвокат Вітів В.А. отримали 03 грудня 2025 року, клопотання про продовження строку заявником подано не було, тому колегія суддів вважає, що оскільки відзив на апеляційну скаргу подано з пропуском строку його слід залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви заявникові, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Повертаючи заяву про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не обґрунтовані підстави, які дали б можливість припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на таке.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Порядок звернення до суду із заявою про забезпечення доказів урегульовано статтями 116, 117 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 116 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Статтею 117 ЦПК України встановлені вимоги до заяви про забезпечення доказів. Так, відповідно до п. 5 ч. 1 вказаної статті, у заяві про забезпечення доказів має бути зазначено обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Колегія суддів звертає увагу на те, що слід відрізняти такі процесуальні дії як забезпечення та витребування доказів (частина четверта статті 84 ЦПК України). Із аналізу даних норм слідує, що хоча забезпечення доказів здійснюється, в тому числі й шляхом витребування доказів, водночас даний інститут цивільного процесу має відмінності від витребування доказів у порядку, встановленому статтею 84 ЦПК України.

Тобто, це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Також, основною складовою обґрунтованості заяви про забезпечення доказів є необхідність доведення обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність тощо).

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18, та у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, заявлені представником ОСОБА_1 вимоги та доводи на їх обґрунтування стосуються витребування доказів, а не забезпечення доказів, оскільки заявником не доведено факту можливого знищення або втрати письмового доказу, про який він вказує у своїй заяві.

Саме лише посилання представника заявника на те, що невжиття заходів забезпечення доказів може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення доказів, не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення доказів.

Тому суд першої інстанції, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог ч. 1 п. 5 статті 117 ЦПК України, обґрунтовано повернув її заявнику.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди з постановленою ухвалою, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, тому не приймаються до уваги колегії суддів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , слід залиши без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 листопада 2025 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , залишити бе задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома