Справа № 946/7275/24
Провадження № 2/946/812/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання - ВітенкоА.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

10.09.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину в загальному розмірі 33751,79 грн, що становить частину витрат на лікування дитини, оплати за дитячий садок та придбання ноутбука для навчання дитини.

Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.01.2023 № 946/2254/22 шлюб було розірвано. За рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.01.2023 з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини щомісячно в сумі 1500 грн в примусовому порядку. За станом здоров?я дитина потребує додаткових витрат, які пов`язані з лікуванням, придбанням ліків та медичним обстеженням. Загальна сума витрат на лікування за період з жовтня 2022 року по вересень 2024 року згідно витягам з медичної картки, випискам з лікарні та іншим медичним документам та квитанціям становить 36583,34 грн. Крім того, дитина відвідувала дитячий заклад, за відвідування якого за період з травня 2023 по грудень 2023 сплачено 6021,24 грн. У зв`язку з тим, що дитина мала піти до школи у 2025 році та необхідністю у подальшому мати ноутбук для навчання онлайн, придбано ноутбук вартістю 24899 грн. Загальна сума додаткових витрат становить 67503,58 грн, тому з відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивачки частину, що становить 33751,79 грн.

Аргументи учасників справи

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно заяви представника просять розглянути справу за їх відсутності.

Згідно відповіді на відзив від 30.10.2025, просила не приймати до уваги надані відповідачем квитанції: квитанцію від 21.08.2022 на суму 2000 грн з призначенням платежу «лікарняні витрати», оскільки вказаний платіж не входить у заявлений позивачкою період з 28.10.2022; квитанцію від 01.08.2022 на суму 1500 грн з призначенням платежу «за садочок», оскільки вказаний платіж не входить у заявлений позивачкою період з травня 2023 року; платіжну інструкцію від 11.03.2025 на суму 3000 грн з призначенням платежу «на потреби дитини», оскільки вказані кошти перераховані відповідачем для придбання одягу у 2025 році; платіжну інструкцію від 13.09.2023 на суму 10000 грн з призначенням платежу «на потреби дитини», оскільки ці кошти не були зараховані на рахунок позивача та були повернуті на рахунок відповідача 14.09.2023, що підтверджується випискою за договором б/н за період 01.08.2023-14.10.2024 АТ КБ «Приватбанк»; платіжне доручення від 07.04.2024 на суму 10000 грн з призначенням платежу "на «потреби сина ОСОБА_4 », оскільки кошти були перераховані на придбання одягу та взуття для сина. Витрати на придбання ноутбука є додатковими та визначені необхідністю нормального навчання дитини за дистанційною формою навчання. Відповідач є працездатною особою, працює за кордоном, отримує достатньо коштів для сплати аліментів та додаткових витрат, непрацездатних осіб на утриманні не має, тому з урахуванням стану здоров`я відповідача, його стабільного заробітку, достатнього матеріального становища він повинен сплатити позивачці частину додаткових витрат відповідно до діючого законодавства.

В судове засідання відповідач та його представник не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно заяви представника просять розглянути справу за їх відсутності.

Згідно відзиву на позов від 21.04.2025, позовні вимоги відповідач не визнає, твердження позивачки про її самостійне понесення витрат на придбання ліків для дитини та за відвідування дитиною дитячого садочку не є правдивими. Відповідач не має самостійного заробітку, проте намагається допомагати сину, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. За наявності фінансової можливості відповідач добровільно надсилає кошти сину (квитанції на суму 28900 грн). Придбання ноутбука є особистим бажанням позивачки, а не потреба дитини, тому відповідач заперечує проти сплати витрат на його придбання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

11.07.2018 сторони уклали шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 11.07.2018 Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 365.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.01.2023 шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 06.04.2019 Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1056.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.01.2023 зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн щомісячно до повноліття дитини.

Згідно із довідкою державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) № 17861, заборгованість Смілянського АА. За виконавчим листом № 946/2188/22 від 21.02.2023 за період з 28.03.2022 по 23.02.2024 відсутня.

Згідно довідки КЗ ДОКТ ясла-садок № 33 «Теремок» від 19.12.2023 № 58, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступив у ЗДО «Теремок» 08.05.2023 у середню групу, режим роботи групи 5 днів на тиждень.

Згідно із довідкою Ізмаїльської гімназії № 10 від 10.12.2025 № 145, ОСОБА_3 дійсно навчається в Ізмаїльській гімназії № 10 з початковою школою Ізмаїльського району Одеської області у 1-Б класі.

Згідно із довідкою від 14.03.2023 № 163, дитина знаходиться під наглядом лікаря-педіатра КНП «Ізмаїльський міський центр ПМСД» з 03.11.2018 по теперішній час. На прийом до лікаря з дитиною приходить тільки мати або бабуся дитини. Всі лікарські призначення виконуються матір`ю та бабусею беззаперечно.

Згідно виписці з медичної карти стаціонарного хворого № 1608, дитина перебувала на стаціонарному лікуванні Ізмаїльської міської центральної лікарні з 24.03.2023 по 29.03.2023 з діагнозом «гострий гастрит, ацетонемічний синдром, гострий риніт».

Згідно виписці з медичної карти стаціонарного хворого № 2099, дитина перебувала на стаціонарному лікуванні Ізмаїльської міської центральної лікарні з 20.04.2023 по 25.04.2023 з діагнозом «функціональне порушення кишок».

Згідно виписці з медичної карти стаціонарного хворого № 3882, дитина перебувала на стаціонарному лікуванні Ізмаїльської міської центральної лікарні з 16.07.2023 по 21.07.2023 з діагнозом гострий гастрит, порушення функції підшлункової залози».

Згідно виписці з медичної карти стаціонарного хворого № 947, дитина перебувала на стаціонарному лікуванні Ізмаїльської міської центральної лікарні з 21.10.2023 по 27.10.2023 з діагнозом «гострий гастрит, ацетонемічний синдром».

Згідно виписці з медичної карти стаціонарного хворого № 1382, дитина перебувала на стаціонарному лікуванні Ізмаїльської міської центральної лікарні з 04.03.2024 по 08.03.2024 з діагнозом «гострий гастрит, ацетонемічний синдром».

Згідно виписці з медичної карти стаціонарного хворого № 1961, дитина перебувала на стаціонарному лікуванні Ізмаїльської міської центральної лікарні з 30.03.2024 по 04.04.2024 з діагнозом « гострий гастрит, ацетонемічний синдром».

Згідно виписці з медичної карти стаціонарного хворого № 5210, дитина перебувала на стаціонарному лікуванні Ізмаїльської міської центральної лікарні з 02.09.2024 по 09.09.2024 з діагнозом «гострий гастрит».

Витягами з медичної карти дитини підтверджено звернення до лікаря 28.10.2022 з діагнозом «ГРВІ, трахеїт, отит», 12.12.2022 з діагнозом «ГРВІ, трахеїт», 07.06.2023 з діагнозом «ГРВІ, трахеїт», 31.07.2023 з діагнозом «гострий трахеїт», 21.08.2023 - з діагнозом «гострий аденоїди», 15.09.2023 з діагнозом «ГРВІ», 23.10.2023 з діагнозом «аденоїдит», 07.12.2023 з діагнозом «ГРВІ, назофарінготрахеїт, катар.кон?юктивіт», 13.12.2023 з діагнозом «гострий середній катаральний отит», 08.01.2024 з діагнозом «гострий середній двосторонній отит».

Позиція суду

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права.

Згідно з частинами другою, третьою статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права та пропорційність.

Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/10, від 08.05.2023 № 756/9882/19.

У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Згідно із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.01.2022 № 545/3115/19, у зв`язку із існуванням переплати за аліментами відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

На підтвердження понесення витрат на лікування дитини, позивачкою надано копії медичної карти, виписки з медичної карти стаціонарного хворого, квитанції та чеки на придбання ліків та діагностичне дослідження за період з жовтня 2022 року по вересень 2024 року на загальну суму 36583,34 грн.

На підтвердження понесення витрат на оплату дитячого садка за період з травня 2023 року по вересень 2024 року надано довідку та квитанції на загальну суму 6021,24 грн.

На підтвердження придбання ноутбука Lenovo надано чек від 15.03.2023 на суму 24899 грн.

Заперечуючи проти позову, на підтвердження факту участі відповідача у додаткових витратах на лікування дитини та оплату дитсадка останнім надано платіжні інструкції з призначенням платежу «на потреби дитини», «лікарняні витрати», «лікування дитини», «за садочок» на загальну суму 28900 грн.

Відповідач проти віднесення витрат на лікування дитини та оплату дитсадка до додаткових витрат не заперечував.

Суд не приймає до уваги надану позивачкою квитанцію на суму 810 грн, оскільки вона є нечитабельною, з якої не вбачається дата її видачі, назви придбаних ліків та їх вартості (а.с.28).

Придбання позивачкою ноутбука у 2023 з огляду на вік дитини суд не визнає доцільним та не може віднести до додаткових витрат на навчання дитини у 2025 році.

Суд не приймає до уваги надану відповідачем квитанцію від 21.08.2022 на суму 2000 грн з призначенням платежу «лікарняні витрати», оскільки вказаний платіж не входить у заявлений позивачкою період з 28.10.2022; квитанцію від 01.08.2022 на суму 1500 грн з призначенням платежу «за садочок», оскільки вказаний платіж не входить у заявлений позивачкою період з травня 2023 року; платіжну інструкцію від 13.09.2023 на суму 10000 грн з призначенням платежу «на потреби дитини», оскільки ці кошти були повернуті на рахунок відповідача 14.09.2023, що підтверджено випискою по рахунку ОСОБА_2 за період 01.08.2023-14.10.2024 АТ КБ «Приватбанк», а також платіжні доручення за 2025 рік, оскільки вони не відносяться до заявленого позивачкою періоду.

Разом із цим, суд враховує, що у заявлений до стягнення період 24.11.2022 відповідачем сплачено 900 грн на покупку інгалятора, 07.04.2024 10000 грн на потреби дитини, що підтверджено відповідними квитанціями.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги надані позивачкою докази на підтвердження понесених нею витрат на лікування та оплату дитячого садка 41794,58 (36583,34+6021,24810) грн, з огляду на відсутність у відповідача заборгованості по аліментам та часткове погашення додаткових витрат на дитину у сумі 10900 грн, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума додаткових витрат у розмірі 9997,29 (41794,58/2-10900) грн.

Особливих обставин, які унеможливлюють сплату вказаного розміру додаткових витрат відповідачем, судом не встановлено.

Судові витрати

Згідно ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про оплату додаткових витрат на дитину.

За таких обставин, з огляду на часткове задоволення позовних вимог зі ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам (9997,29х100/33751,79=29,6%) в сумі 322,08 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 80-82, 141, 58, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 9997,29 грн.

У решті позову відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , в дохід держави судовий збір у сумі 322,08 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Суддя: Г.І.Смокіна