Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №338/103/26

17 березня 2026 року Провадження №2/338/399/26

селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Рибки Л.Я.

секретар судового засідання Остапишин І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" адвокат Усенко М.І. через систему "Електронний суд" подав до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області позовну заяву до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором в сумі 19 680 грн та судові витрати.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 липня 2020 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №2676127, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 6 000 грн, на умовах строковості, платності та повернення. ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. В порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 19 680 грн, з яких: 6 000 грн заборгованість за тілом кредиту та 13 680 грн. заборгованість за відсотками.

26 лютого 2021 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021, згідно якого ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", у тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №2676127 від 21 липня 2020 року. Тому просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 19 680 грн та судові витрати.

Стислий виклад позиції учасників справи, відомості про рух справи, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 29 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та витребувано у банківської установи докази, які містять банківську таємницю.

Представник позивача ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" в судове засідання не прибув, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційній сторінці Богородчанського районного суду Івано-Франківської області в мережі Інтеренет на веб-сайті судової влади.

Про причини неявки ОСОБА_1 суд не поінформував, своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило.

17 березня 2026 року постановлено ухвалу суду про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 21 липня 2020 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та

ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №2676127, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 6 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № НОМЕР_1 , зі строком кредитування на 30 днів (тобто до 20 серпня 2020 року) зі сплатою відсотків у виді стандартної процентної ставки

1,90% в день та застосовується: у межах строку кредитування, зазначеного в п. 1.4. договору, якщо споживач не виконав умови в п. 1.5.1. для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулось продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1.-4.6. договору; у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів (тобто до 18 листопада 2020 року) поспіль з моменту виникнення прострочення, та зі сплатою зниженої процентної ставки 0,81% в день, застосовується у випадку, якщо споживач у межах строку, вказаного в п. 1.4. договору, або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості (а.с. 10-12). Також, сторонами узгоджені та підписані графік платежів та паспорт споживчого кредиту, які є невід`ємними частинами кредитного договору (а.с.13-15).

Відповідно до п.1.8. договору про надання споживчого кредиту №2676127 та паспорта споживчого кредиту орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 9 249 грн.; за стандартною ставкою 9 420 грн (а.с.10-зворот, 14).

Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів, крім випадку визначеного в п.п.6.1.1 Договору (п. 6.1 договору).

Кредитний договір №2676127 від 21 липня 2020 року укладено з відповідачем в електронній формі, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором С171665, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.15 зворот).

ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 6 000 грн, шляхом їх зарахування на платіжну картку відповідача за допомогою платіжної системи WayForPay, що підтверджується довідкою ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" за вих. № 6513-ВП від 16 грудня 2025 року на підтвердження перерахування коштів на картку відповідача (а.с.16).

Відповідно до листа АТ КБ "Приватбанк" від 15 лютого 2026 року № 20.1.0.0.0/7-260212/60534-БТ, отриманого на виконання ухвали Богородчанського районного суду про витребування доказів від 29 січня 2026 року, на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ "Приватбанк" емітовано карту № НОМЕР_1 , на яку 21 липня 2020 року здійснено переказ коштів у розмірі 6 000 грн (а.с.14-43).

Згідно з карткою обліку договору (розрахунку заборгованості) №2676127 від 21 липня 2020 року, наданого первісним кредитором, у відповідача ОСОБА_1 станом на 18 листопада 2020 року наявна заборгованість у розмірі 19 680 грн, з яких: 6 000 грн заборгованість за тілом кредиту та 13 680 грн заборгованість за нарахованими відсотками (за період з 21 липня 2020 року по 18 листопада 2020 року) (а.с.17-21).

26 лютого 2021 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021, згідно з яким ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", у тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №2676127 від 21 липня 2020 року (а.с. 22-25).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №ККАУ-260220211 від 26 лютого 2021 року за кредитним договором №2676127 від 21 липня 2020 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 19 680 грн (а.с.26).

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Відповідно до ст. 3 Закону № 675-VIII, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена, шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Висновки суду за результатами розгляду справи.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи позивачем доведено, що кредитний договір №2676127 від 21 липня 2020 року укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" (а.с.10-12).

При цьому ОСОБА_1 на веб-сайті кредитодавця та через особистий кабінет подавав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе.

Ідентифікація ОСОБА_1 на веб-сайті кредитодавця здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням його особистих даних, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, місця проживання, електронної пошти, номера платіжного засобу, на який необхідно перерахувати кошти, тощо.

Доказів, що вказаний в договорі одноразовий ідентифікатор та персональні дані належать третім особам, а не позичальнику, відповідачем не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договорів виключає підстави вважати, що без його погодження

ОСОБА_1 міг отримати кредитні кошти.

Надані позивачем докази в сукупності підтверджують факт перерахування відповідачу ОСОБА_1 21 липня 2020 року від ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" кредитних коштів у розмірі 6 000 грн на платіжну (банківську картку) № НОМЕР_1 , дана обставина не заперчується відповідачем (а.с.16, 42-43).

За таких обставин, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження факту укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, факту перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів, згідно з умовами договору, та факт отримання права вимоги позивачем до відповідача.

Згідно із картою обліку договору (розрахунку заборгованості) та витягу з реєстру божників, заборгованість ОСОБА_1 становить 19 680 грн, що складається із основної заборгованості (тіло кредиту) в розмірі 6 000 грн, заборгованості по процентам в сумі 13 680 грн (а.с.17-21).

Враховуючи, що відповідач отримав кредит у розмірі 6 000 грн, в судове засідання не з`явився, не заперечував щодо отримання даних коштів на банківську картку, але грошові кошти на погашення заборгованості не сплачував, тому сума основного боргу (тіла кредиту), підлягає стягненню з відповідача.

Щодо стягнення заборгованості по процентам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість по процентам.

Проценти за користування кредитом - це проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - це проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 підписав умови договору, зокрема щодо строку кредитування, як зазначено в п.1.4. договору - 30 днів (із 21 липня 2020 року до 20 серпня 2020 року включно) (а.с.10 -12).

У графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту №2676127 від 21 липня 2020 року зазначена дата повернення кредиту - 20 серпня 2020 року, так само у паспорті споживчого кредиту зазначено строк кредитування - 30 днів (а.с.13, 13 - 15).

Згідно із п. 1.8. договору про надання споживчого кредиту №2676127, паспорту споживчого кредиту, графіку платежів до договору, сторонами договору було погоджено загальну вартість кредиту у розмірі 9 249 грн, що включає в себе: 6 000,00 грн - тіло кредиту,

3 249,00 грн. проценти за зниженою ставкою (10-12, 13-15).

Відповідно до наданого первісним кредитором ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" розрахунку заборгованості, відповідач не сплатив жодного платежу на погашення кредитної заборгованості, тому ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" в свою чергу нарахувало відповідачу ОСОБА_1 заборгованість за процентами в період з 21 липня 2020 року до 18 листопада 2020 року, що становить 120 днів, в урахуванням пролонгації строку договору, що на думку суду суперечить умовам договору (а.с. 17-21).

Пунктом 4.1. договору про надання споживчого кредиту №2676127 від 21 липня 2020 року визначено, що строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п. 1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пунктами 4.2. - 4.5. договору.

Пунктом 4.2. передбачено, що споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн (включно) може ініціювати продрвження строку користування кредитом, відповідно до п.4.3. договору.

Відповідно до п. 4.3. пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем.

Згідно з п.4.4. товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (із зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефонута/або адресу електронної пошти.

Відповідно до п. 4.5. договору у випадку акцептування товариством пропозиції споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в пункті 4.3. договору та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів ініціювання відповідачем пролонгації строку кредиту, відповідно до умов кредитного договору, визначених розділом 4 договору.

Саме по собі зазначення у договорі про можливість пролонгації строку кредиту не вказує на продовження сторонами строку користування кредитом, оскільки такий строк визначений

п. 1.4. договору і становить 30 днів. З урахуванням визначеного строку сторонами було розраховано загальну вартість кредиту для споживача та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит.

Також, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" не надало доказів відображення зміни умов договору щодо строку кредитування та нової дати повернення кредиту в особистому кабінеті споживача, як це передбачено договором, зокрема, п. 4.5.

Таким чином, ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" мало право на нарахування відповідачу процентів за користування кредитом виключно в межах строку кредитування, визначеного

п. 1.4. договору, в період з 21 липня 2020 року до 20 серпня 2020 року в сумі 3 420 грн (6000 х 1,90% х 30 днів = 3 420 грн), які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Таким чином, на підставі зазначеного вище, враховуючи те, що позивач частково довів обставини, на які він посилається у позові як на підставу своїх вимог, а відповідач в судове засідання не з`явився, та не надав суду жодного заперечення, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором №2676127 від 21 липня 2020 року в сумі 9 420 грн, з яких 6 000 грн - основний борг та 3 420 грн - проценти за користування кредитом. В решті позовних вимог слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України, та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1 274 грн 38 коп. судового збору (9 420 х 2 662,40/ 19 680 = 1 274,38).

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виокремити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №357/380/20, провадження № 14-20цс22).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на оплату послуг з професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 8 000 грн.

До позовної заяви позивачем надано договір про надання правової допомоги №0107 від

01 липня 2025 року, копію ордеру на надання правничої допомоги від 02 липня 2025 року, акт наданих послуг №196 від 12 січня 2026 року та детальний опис наданих послуг до акту №196 від 12 січня 2025 року.

Матеріалами справи підтверджується обсяг наданих адвокатом правничих послуг по справі.

Разом з тим, суд оцінивши подані стороною позивача докази, враховуючи, складність справи, реальність (дійсність та необхідність), обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу розміру виконаної адвокатом роботи в суді, та те, що підготовка позовної заяви не потребувало тривалих затрат часу, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яку просить стягнути ТОВ "Фінансова компанія "Кредит капітал" на свою користь із ОСОБА_1 з 8 000 грн до 5 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором №2676127 від 21 липня 2020 року в сумі 9 420 (дев`ять тисяч чотириста двадцять) гривень, з яких 6 000 гривень - основний борг за тілом кредиту та 3 420 гривень - проценти за користування кредитом.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 274 (одна тисяча двісті сімдесят чотири) гривні 38 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал", адреса реєстрації: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1/28, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Суддя Л.Я. Рибка