Провадження № 6/461/147/26
УХВАЛА

Іменем України

16.03.2026 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Чубей К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа

в с т а н о в и в:

приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна звернулася до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього згідно виконавчого провадження ВП №75628863 з примусового виконання виконавчого листа №461/10362/23, виданого 30.05.2024 Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за Угодою № С-209-0 від 30.07.2018 про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування в розмірі 111471,77 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 2684 грн.

В обґрунтування подання покликається на те, що на примусовому виконанні приватного виконавця перебуває виконавче провадження №75628863 з примусового виконання виконавчого листа №461/10362/23, виданого 30.05.2024 Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за Угодою № С-209-0 від 30.07.2018 про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування в розмірі 111471,77 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 2684 грн. ОСОБА_2 повідомила, що не дивлячись на вчинення нею передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень, рішення Галицького районного суду м. Львова не виконано, а боржник ухиляється від виконання своїх зобов`язань. Тому просить подання задоволити.

Згідно з ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна подала до суду заяву про проведення розгляду справи у її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 441 ЦПК України встановлено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни перебуває ВП №75628863 з примусового виконання виконавчого листа №461/10362/23, виданого 30.05.2024 Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за Угодою № С-209-0 від 30.07.2018 про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування в розмірі 111471,77 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 2684 грн.

25.07.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №75628863 та таку було скеровано на адресу боржника рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення. Лист з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №75628863 боржник отримав 31.07.2024.

З метою виконання рішення суду приватним виконавцем в межах виконавчого провадження було здійснено ряд виконавчих дій, а саме винесено постанову про арешт майна боржника, постанови про арешт коштів боржника, скеровано запити в реєструючі органи з метою перевірки майнового стану боржника, виставлено платіжні інструкції з рахунками в банківських установах та направлено такі на виконання.

Згідно електронних відповідей АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Ідея Банк», АТ «Райффайзен Банк», АТ «Універсал Банк», АТ «ПУМБ» та АТ «Банк Альянс» арешт накладено. Згідно відповідей інших банківських установ у боржника відсутні відкриті рахунки.

Відповідно до платіжних інструкцій кошти, які надходили на депозитні рахунки приватного виконавця були розподілені та перераховані на виконання рішення у виконавчому провадженні № ВП 75628863.

Проте, як зазначає приватний виконавець кошти, що були стягнуті у межах виконавчого провадження ВП №75628863 у сумі 3324,71 грн., що в співвідношенні до загальної суми заборгованості, стягнення витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця, що становить 126461,08 грн. не є достатнім стягненням коштів в розумні строки.

Також, 14.11.2025 виконавцем було надіслано вимогу-виклик боржнику для дачі останнім пояснень з приводу виконавчого документа, яку він отримав 22.11.2025, проте на виконання такої до приватного виконавця не з`явився.

Згідно відповіді Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби від 19.11.2025 боржник за обліками ЄІАС УМП ДМС України документований паспортами громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 виданий 20.10.2015, органом 4637 та серії НОМЕР_2 виданий 24.10.2017, органом 4637.

Згідно відповіді ТСЦ МВС №4644 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області від 25.11.2025 за боржником не зареєстровано транспортних засобів станом на 25.11.2025.

Відповідно до інформаці, наданої Західним міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці від 25.11.2025 за боржником не зареєстровано рухомого майна, що підлягає реєстрації або взяттю на облік відповідно до наданих повноважень.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 26.11.2025 інформація щодо перетину боржником державного кордону відсутня.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 27.11.2025 за боржником не зареєстровано земельних ділянок.

З відповіді Новокалинівської міської ради від 27.01.2026 №14-19/33 вбачається, що боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно електронної відповіді Пенсійного фонду України від 03.03.2026 про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про їх останнє місце роботи: особу знайдено в РЗО, але відсутні дані про отримання доходу.

Відповідно до електронної відповіді Державної податкової служби України від 06.03.2026 інформація про податкового агента та суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, і суму утриманого ними податку, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, в Державному реєстрі відсутня.

Відповідно до інформації, наданої Державною прикордонною службою України щодо перетину боржником державного кордону від 10.03.2026, за вказаними параметрами відсутні дані щодо перетину останнім державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином в період з 25.07.2024 по 10.03.2026.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна встановлено, що у боржника відсутнє нерухоме майно.

Вказані обставини, на думку приватного виконавця, свідчать про ухилення від виконання боржником рішення суду, оскільки на виявлених рахунках останнього у банківських установах коштів в розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувача немає, а також відсутність у власності в нього нерухомого та рухомого майна і як наслідок, про наявність достатніх підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Отже, відсутність майна чи достатньої суми грошових коштів, не свідчить про вчинення свідомих дій боржником, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

Відповідно до вищевказаного листа Верховного Суду України, однією з підстав для відмови у задоволенні подання є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Таким чином, наявність самого лише зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, якщо не доведений факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Разом з цим, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Зважаючи на це, доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного/приватного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які саме свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, тобто, коли виконати цей обов`язок у боржника є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавленим права в будь-який час повернутись в Україну.

У справі «Гочев проти Болгарії» від 26.11.2009, Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 269, ст. 313 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Отже, виходячи з вищевикладеного, у даному випадку задоволення подання з підстав, викладених виконавцем, може призвести до безпідставного обмеження права фізичної особи на свободу пересування, яке передбачено та гарантовано Конституцією України.

Згідно частини 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, підставою для обмеження особи у праві виїзду за кордон є сукупність двох умов: наявність у особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї рішенням суду або органу (посадової особи), а також факт її ухилення від виконання таких зобов`язань.

Тобто Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Самостійне невиконання боржником зобов`язань протягом строку, вказаного виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, судом не може розцінюватись як ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Із аналізу вищезазначених норм законодавства, питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України повинно порушуватися виконавцем у виняткових випадках у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, за умови вжиття виконавцем всіх інших можливих та передбачених чинним законодавством заходів для виконання рішення.

Таким чином, при зверненні до суду з вказаним поданням виконавець повинен послатися на обставини та підтвердити їх відповідними доказами про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Приватним виконавцем до матеріалів подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України долучено документи, що підтверджують вжиття певних заходів для виконання рішення суду, разом з тим, із таких матеріалів не вбачається, що боржник не сплачує заборгованість в зв`язку з ухиленням від сплати такої. Зокрема, ухилення від сплати боргу може полягати у прямій відмові від сплати коштів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховування доходу, зміні місця роботи чи місця проживання без повідомлення про це чи інше).

Крім цього, виконавцем не надано суду доказів як того, що боржник ухиляється від виконання боргових зобов`язань, так і те, що у нього є намір виїхати за кордон з метою ухилення від виконання боргових зобов`язань, а додані до подання матеріали про таке не свідчать.

При розгляді вказаної категорії спорів виконавець повинен довести яким чином обмеження у праві виїзду за межі України боржника забезпечить виконання рішення суду у даній справі.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення. В матеріалах справи відсутні докази того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язання, а наведені приватним виконавцем докази не підтверджують, що останній вчиняє дії, спрямовані на ухилення від виконання таких. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що виконавцем було вчинено ряд дій щодо виконання рішення. Однак з отриманої нею інформації вбачається, що у боржника відсутнє майно або кошти, за рахунок яких можна було б здійснити стягнення всієї заборгованості. Проте, наведені виконавцем докази свідчать лише про утруднення, які є у боржника з виконання рішення суду.

Боржник, який має не виконані зобов`язання, не може вважатися винним в ухиленні, допоки не буде доведено протилежне, і саме невиконання боржником зобов`язання не може свідчити про ухилення боржника від виконання обов`язків, покладених на нього рішенням суду. В матеріалах подання відсутні будь-які дані, які б підтверджували факт ухилення боржника від виконання зазначених зобов`язань.

Також в умовах дії на території України правового режиму воєнного стану пропуск громадян України через державний кордон здійснюється з урахуванням вимог Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким обмежено чоловіків віком від 18 до 60 років у праві виїзду за межі України. Обмеження діє протягом воєнного стану та виїзд з України здійснюється особою у разі наявності необхідних підстав, передбачених чинним законодавством.

Враховуючі викладені обставини, а також те, що обмеження у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, суд дійшов висновку, що подання є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 247, 258-261, 353 - 355, 441 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Зубачик Н.Б.