СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/22601/25

пр. № 2/759/2617/26

23 березня 2026 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Бабич Н.Д., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,-

ВСТАНОВИВ:

26.09.2025 р. до суду надійшов вказаний позов, в якому позивач просив стягнути з відповідача в порядку суброгації відшкодування шкоди, як винуватого у залитті квартири АДРЕСА_1 у розмірі 173 286, 00 грн. та судові витрати.

Позивач свої вимоги обгрунтовує тим, що 01.03.2021 між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування майна та відповідальності перед третіми особами за страховим випадком № 345.0000002.556.9447. Застрахованим майном згідно Договору страхування є квартира АДРЕСА_1 .

30.12.2021 року трапилось залиття застрахованого майна. Згідно акту ЖЕД №6 про обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 в зв`язку з залиттям було встановлено, що у вищерозташованій квартирі АДРЕСА_2 відбулося пошкодження радіатора опалення. В результаті зазначеної події було пошкоджено застраховане майно. Враховуючи наявність Договору страхування, страхувальник/власник пошкодженого Застрахованого майна звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою про настання збитку. На виконання умов договору страхування, замовлено оцінку збитку, яку відображено в звіті ТОВ «АЙ ЕКСПЕРТ» про незалежну оцінку вартості майнового збитку, завданого власнику майна, яке зазнало пошкоджень і знаходиться за адресою АДРЕСА_3 від 21.01.2022 року, згідно якого вартість майнового збитку, завданого власнику майна становить 145 273,00 грн. без ПДВ (приміщення) та 11 763,00 грн. без ПДВ (майну). ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складено страховий акт по справі №0008.211.22.01 на суму 156 036,00 грн. (без франшизи, передбаченої договором страхування) та здійснено виплату на рахунок страхувальника, що підтверджується платіжною інструкцією № 5715 від 04.02.2022 року. Також 13.04.2022 року власник застрахованого майна звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою про проведення додаткового огляду майна у зв`язку з виявленням пошкоджень, які проявилися пізніше. На підставі зазначених документів було проведено оцінку додаткових пошкоджень, яку відображено у звіті ТОВ «АЙ ЕКСПЕРТ» від 05.06.2022 року, згідно якого додаткова вартість майнового збитку, завданого власнику майна становить 17 250,00 грн. без ПДВ. У зв`язку із зазначеним ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складено страховий акт по справі №0008.211.22.01-1 на суму 17 250,00 грн. та здійснено виплату на рахунок страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням № 20300 від 10.06.2022 року. Позивач зазначає, що оскільки залиття сталося з вини власника квартири АДРЕСА_2 , до позивача у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача на стягнення майнової шкоди у розмірі 173 286, 00 грн. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 01.10.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с.55).

Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, які повернуто до суду з відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 58).

Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив.

26.02.2026 представником позивача подано клопотання про витребування доказів у справі.

Ухвалою суду від 26.02.2026 р. у справі витребувано докази.

18.03.2026 до суду надійшли витребувані докази у справі (а.с.71-75).

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ст. 4 Закону України «Про страхування», предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, зокрема з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 8 Закону, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно ст. 16 Закону, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Судом встановлено, що 01.03.2021 між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування майна та відповідальності перед третіми особами за страховим випадком № 345.0000002.556.9447. Застрахованим майном згідно Договору страхування є квартира АДРЕСА_1 .

30.12.2021 року сталося залиття Застрахованого майна. Згідно акту ЖЕД №6 про обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 в зв`язку з залиттям було встановлено, що у вище розташованій квартирі №10 відбулося пошкодження радіатора опалення, радіатор не стандарт. В результаті зазначеної події було пошкоджено Застраховане майно.

Враховуючи наявність Договору страхування, страхувальник/власник пошкодженого Застрахованого майна звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою про настання збитку. На виконання умов договору страхування, замовлено оцінку збитку, яку відображено в звіті ТОВ «АЙ ЕКСПЕРТ» про незалежну оцінку вартості майнового збитку, завданого власнику майна, яке зазнало пошкоджень і знаходиться за адресою АДРЕСА_3 від 21.01.2022 року, згідно якого вартість майнового збитку, завданого власнику майна становить 145 273,00 грн без ПДВ (приміщення) та 11763,00 грн без ПДВ (майну). ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складено страховий акт по справі №0008.211.22.01 на суму 156 036,00 грн (без франшизи, передбаченої договором страхування) та здійснено виплату на рахунок страхувальника в розмірі 156 036,00 що підтверджується платіжною інструкцією № 5715 від 04.02.2022 року (а.с.28). 13.04.2022 року власник Застрахованого майна звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою про проведення додаткового огляду майна у зв`язку з виявленням пошкоджень, які проявилися пізніше. На підставі зазначених документів було проведено оцінку додаткових пошкоджень, яку відображено у звіті ТОВ «АЙ ЕКСПЕРТ» від 05.06.2022 року, згідно якого додаткова вартість майнового збитку, завданого власнику майна становить 17 250,00 грн без ПДВ. У зв`язку із зазначеним ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складено страховий акт по справі №0008.211.22.01-1 на суму 17 250,00 грн та здійснено виплату на рахунок страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням № 20300 від 10.06.2022 року (а.с.42). Згідно відповіді БТІ, отриманої судом в порядку витребування доказів, право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 14.12.2004 року (а.с. 73-74).

Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до ч.1 ст.177 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітинах та в інших місцях загального користування.

Згідно п.7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 № 6 заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З наявних матеріалів справи вбачається, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося з вини мешканця квартири 10 , тобто відповідача по справі, оскільки він зобов`язаний був слідкувати за технічним станом своєї квартири, забезпечувати схоронність житлового приміщення, однак цього зроблено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно положень ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивач просить стягнути з відповідача 173286,00 грн. , як фактично понесені збитки внаслідок виплати страхового відшкодування на виконання умов Договору добровільного страхування майна №345.0000002.556.9447 від 01.03.2021, що визначені у страховому акті.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Відповідач не скористався своїми правами, передбачені ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не надав суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування.

Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності", тому оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Також представник позивача просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 39855,78 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, розгляду справи за правилами спрощеного провадження, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 39 855,78 грн. є завищеними та недостатньо обґрунтованими. З урахуванням предмета спору, ціни позову, складністю справи, обсягу виконаної роботи, необхідності та розумності відповідних витрат, враховуючи, що витрати у визначеному позивачем розмірі не є пропорційними до ціни позову, суд вважає, що з відповідача у даній справі підлягає стягненню лише частина витрат, а саме 5 000,00 грн.

У відповідності до п. 3 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.

Як вбачається з квитанції №5110 (с) наданої Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» витрати по наданню інформації становлять 267,29 грн., які підлягають стягненню на користь підприємства з відповідачів. (а.с.75).

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про страхування», ст.ст. 993, 1166, 1191 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10-11, 57-60 , 88, 169, 212-215, 218, 224-233 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" суму страхового відшкодування в розмірі 173 286,00 грн.судовий збір в розмірі 2 422,40 грн., витрати пов`язані з розглядом справи на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 5 000,00 грн., а всього разом 179 708 (сто вісімдесят тисяч сімсот вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» () витрати пов`язані з витребуванням доказів в розмірі 267.29 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування", юридична адреса: м. Київ, вул. Рибальська, 22, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Суддя: Бабич Н.Д.