Справа пр. № 2-п/756/83/26
У Х В А Л А

23 березня 2026 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Андрейчук Т.В., вирішуючи питання про прийняття заяви відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 січня 2026 року у цивільній справі № 756/14240/25 за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати наданих житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и в:

До Оболонського районного суду міста Києва надійшла заява, подана адвокатом Мазною Г.П. в інтересах відповідачки ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 січня 2026 року у цивільній справі

№ 756/14240/25.

На підставі протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду 18 березня

2026 року передано на розгляд судді Андрейчуку Т.В.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14 січня 2026 року у цивільній справі № 756/14240/25 за позовом КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати наданих житлово-комунальних послуг позовні вимоги задоволено, стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг за період з 01 травня 2018 року до 31 липня 2025 року у сумі 138442,48 грн, пеню за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у сумі 3285,81 грн, втрати від інфляції у сумі 21039,52 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 5504,81 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. ч. 3, 4 ст. 284 ЦПК України).

Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Водночас норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у ст. 126 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 126 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2024 року у справі

№ 756/11081/20 зазначила, що ч. 2 ст. 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами ст. 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у ч. 2 ст. 126 ЦПК України під формулою "крім випадків, передбачених цим Кодексом" насамперед мав на увазі застосування норм ст. 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу "крім випадків, передбачених цим Кодексом" потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається ex officio.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зміст ст. ст. 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що у цих нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у ст. ст. 126, 127 цього Кодексу.

Так, прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви (ч. 1 ст. 286 ЦПК України). У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд згідно із ч. 3

ст. 287 ЦПК України може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Тлумачення ст. ст. 286, 287 ЦПК України в сукупності із ч. 1 ст. 288 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі, коли відповідач не довів наявність поважних причин неявки в судове засідання та неподання відзиву, а також не подав доказів по суті справи, суд залишає заяву про перегляд заочного рішення без задоволення. Для застосування повноважень, передбачених у ч. 3 ст. 287 ЦПК України, суд звертає увагу, по-перше, на подання доказів по суті справи, які потенційно можуть змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні, та, по-друге, звертає увагу на існування і доведеність поважних причин, через які відповідач не зміг з`явитися на судове засідання, а також подати відзив, у зв`язку із чим і було ухвалене заочне рішення.

Це означає, що до підстав залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не відноситься питання оцінки причин пропуску строку на подання такої заяви.

Очевидно, що передбачені ч. 3 ст. 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не мають відношення до вирішення питання щодо наслідків пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

На користь такого висновку свідчить і те, що як вимоги до форми та змісту заяви про перегляд заочного рішення (ст. 285 ЦПК України), так і строк звернення до суду з такою заявою (ст. 284 ЦПК України) наведені законодавцем перед врегулюванням ним дій суду після прийняття заяви про перегляд заочного рішення, які визначені у ст. 286 ЦПК України та наступних статтях.

Тобто суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог ст. ст. 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Тому правила ч. 1 ст. 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

Водночас відсутність у главі 11 "Заочний розгляд справи" розділу III "Позовне провадження" ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (ч. 2 ст. 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Можливість застосування ст. 126 ЦПК України до процедури заочного розгляду справи не суперечить і ч. 2 ст. 281 цього Кодексу, за змістом якої розгляд справи і ухвалення рішення проводиться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 "Процесуальні строки" розділу І "Загальні положення" ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме ст. 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Підсумовуючи викладене, у постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 Велика Палата Верховного Суду відступила від свого висновку, сформульованого у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16, та виснувала, що наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Представницею відповідачки подано заяву про перегляд заочного рішення 12 березня 2026 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 284 ЦПК України.

Повне заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 січня 2026 року у цивільній справі № 756/14240/25 відповідачці було надіслано судом 26 січня 2026 року та отримано нею 03 лютого 2026 року (а. с. 77). Отже, за положеннями ч. 3 ст. 284 ЦПК України відповідачка мала б право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо б вона подала таку заяву у термін до 23 лютого 2026 року.

12 березня 2026 року представниця відповідачки адвокат Мазна Г.П. в інтересах своєї довірительки подала заяву про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 січня 2026 року у цивільній справі № 756/14240/25.

Оскільки заяву про перегляд заочного рішення подано з пропуском двадцятиденного строку з дня отримання ОСОБА_1 повного заочного рішення, підстави для поновлення пропущеного строку для подання такої заяви відповідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України відсутні.

Згідно з ч. 4 ст. 284 ЦПК України строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин

У заяві про перегляд заочного рішення представниця відповідачки просила поновити пропущений строк для подання такої заяви. Адвокат Мазна Г.В. зазначила, що підставами, які свідчать наявність поважних причин пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення є: те, що повне заочне рішення не було вручене відповідачці в день його проголошення; 03 лютого 2026 року відповідачка не отримала з копією рішення копію позовної заяви з додатками; сторона не мала своєчасного і повного доступу до матеріалів справи; після отримання рішення представниця відповідачки без зволікання вчинила необхідні процесуальні дії для отримання доступу до справи; фактичне ознайомлення зі справою відбулось 11 березня 2026 року.

Оцінюючи наявність підстав для поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення згідно з положеннями ч. 4 ст. 284 ЦПК України, суд звертає увагу на такі обставини.

Повістку про виклик в судове засідання, призначене на 11 год 00 хв 03 листопада

2025 року, ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі у справі від 10 вересня 2025 року та копію позовної заяви з додатками судом надіслано відповідачці рекомендованим листом за адресою, за якою зареєстроване її місце проживання.

Поштове відправлення з повісткою про виклик в судове засідання, призначене на 11 год 00 хв 03 листопада 2025 року, ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі у справі від 10 вересня 2025 року та копією позовної заяви з додатками повернуто відправнику з проставленням 02 жовтня 2025 року у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи у місці проживання.

Отже, за положеннями п. 3 ч. 8 ст. 128, п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України повістка про виклик в судове засідання, призначене на 11 год 00 хв 03 листопада 2025 року, ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі у справі від

10 вересня 2025 року та копія позовної заяви з додатками вважається врученою відповідачці

02 жовтня 2025 року (зазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, від 14 лютого 2024 року у справі № 752/5040/19).

03 лютого 2026 року адвокат Мазна Г.П. подала до суду клопотання про внесення відомостей про неї як про представницю відповідачки до Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. 09 лютого 2026 року в Єдиній судової інформаційно-телекомунікаційної системи адвоката Мазну Г.П. додано до списку учасників справи в якості представниці відповідача (а. с. 96). З клопотанням про ознайомлення з матеріалів справи відповідачка звернулася лише 11 березня 2026 року. Доказів на підтвердження об`єктивної неможливості ознайомитись з матеріалами справи до вказаної дати відповідачкою та її представницею не надано.

Верховний Суд у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 760/19995/21-ц зазначив, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (ч. 1 ст. 126 ЦПК України).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду. Інститут процесуальних строків сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників справи та інших заінтересованих осіб добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, у випадку пропуску строку на звернення до суду, підставами для прийняття такої заяви є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення заяви стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк звернення до суду.

Долучені до заяви про перегляд заочного рішення на підтвердження наявності підстав для поновлення строку для звернення до суду з такою заявою не свідчать про наявність обставин, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волі ОСОБА_1 та її представниці, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність відмовити відповідачці у поновленні строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 січня 2026 року у цивільній справі № 756/14240/25 та залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст. ст. 126, 127, 284 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити відповідачці у поновленні строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 січня 2026 року у цивільній справі

№ 756/14240/25 за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати наданих житлово-комунальних послуг.

Залишити без розгляду заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 січня 2026 року у цивільній справі № 756/14240/25 за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати наданих житлово-комунальних послуг.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Тарас АНДРЕЙЧУК