пр № 4-с/464/4/26
У Х В А Л А

12 березня 2026 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Бойко О.М.,

секретар судового засідання Константинова С.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності виконавця неправомірною та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Скаржник ОСОБА_1 звернулась до суду з скаргою на бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо полягає у не скасуванні арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , у якій просить зобов`язати державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України скасувати арешт на вказану квартиру.

В обгрунтування скарги покликається на те, що вказана квартира належить їй на праві власності, набута нею у порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_2 . Згідно із інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухое майно та їх обтяжень №257520751 від 10.05.2021 вбачається, що на вказану квартиру накладено арешт: реєстраційний номер 2105654, зареєстрований 21.06.2025 Першою Львівською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: виконавчий лист 2-10335. 21.07.2025 Скаржник звернувся до Сихівського ВДВС у м.Львові із заявою про зняття вказаного арешту, але у відповідь на вказану заяву отримав лист, в якому зазначається, що арешт з майна може бути знятий лише за рішенням суду. Проте, жодного виконавчого провадження на примусовому виконанні із стягнення заборгованості із неї чи її спадкодавця не перебуває, а тому накладений арешт порушує права скаржниці, як власника майна, докази непогашених боргів відсутні, а тому майно підлягає звільненню з-під арешту. Просить скаргу задоволити.

Представник скаржника адвокат Шпунт М.Б. в судовому засіданні скаргу підтримав, надав пояснення аналогічні її змісту, додатково пояснив, що після подання скарги з`ясовано, що вказаний арешт накладений в процесі виконанні рішення Сихівського районного суду м.Львова від 11.11.2003 про стягнення із скаржниці та її спадкодавця в користь ЖБК№184 заборгованості. Проте, вказана заборгованість була в повному обсязі сплачена, про що свідчить довідка ЖБК №184 за №56 від 20.03.2011та заява ЖБК №184 про завершення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-10355/2003. Відтак, наявність тривалий час нескасованого арешту за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право ОСОБА_1 на мирне володінням її майном.

Представник Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Львівського міжрегіонального управління міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, хоча належним повідомлений про час та місце розгляду скарги.

Представник Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Львівського міжрегіонального управління міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, хоча належним повідомлений про час та місце розгляду скарги.

Представник стягувача ЖБК№184 в судове засідання не з`явився, хоча належним повідомлений про час та місце розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника скаржниці, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Аналогічні положення щодо обов`язковості виконання на всій території України судового рішення, що набрало законної сили, встановлені ч.1 ст.18 ЦПК України, а частина 2 цієї статті містить правило, відповідно до якого невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що скаржниця є власником квартири АДРЕСА_2 , право власності набуте в порядку спадкування за заповітом. Зазначене підтверджується копією рішення Сихівського районного суду м.Львова від 23.05.2012 у справі №1319/1233/2012 .

Також судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 11.11.2003 вирішено стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та скаржниці солідарно в користь ЖБК №184 заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 2736,64 грн. На виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист №2-10355, з виконання якого відкрито виконавче провадження. Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21.05.2005 на підставі заяви Галицького ВДВС в процесі виконання виконавчого листа №2-10355, Першою Львівською державною нотаріальною конторою на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстровано арешт, що підтверджується копією заяви про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна від 21.06.2005.

Як вбачається із довідки, виданої ЖБК №184 за №56 від 20.03.2011 станом на 01.01.2011 жодної заборгованості за адресою АДРЕСА_1 немає. Крім того, ЖБК №184 21.07.2025 звертався із заявою про завершення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-10355/2003, у зв`язку із повним виконанням рішення суду.

21.07.2025 скаржник звернувся до Сихівського ВДВС у м.Львові із заявою про зняття вказаного арешту, проте, їй відмовлено, у зв`язку із знищенням матеріалів виконавчого провадження, а відтак, арешт з майна може бути знятий лише за рішенням суду. Зазначене підверджується копією листа від 08.08.2025 за №ДВ-10.

Також, згідно листа від 16.09.2025 за №4216 Галицького ВДВС у м.Львові перевірити наявність внесених виконавчих проваджень до ЄДРВП можливо лише з квітня 2007 року, відтак, відсутня можливість перевірки та надання інформації про вказане виконавче провадження та накладення арешту на вищезазначену квартиру.

Згідно з положеннями ст.41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що збереження протягом такого тривалого часу арешту на майно, який накладено державним виконавцем з метою виконання судового рішення, яке фактично виконано, є невиправданим втручанням у його право на мирне володіння своїм майном.

Згідно з ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Згідно з ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи те, що відсутність матеріалів виконавчого провадження, яке знищено за строком зберігання, відсутність будь-яких майнових претензій з боку стягувача до заявника, відсутність відкритого виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що наявний арешт майна заявника порушує його право як власника майна, що є підставою для скасування арешту майна боржника та задоволення скарги.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

Зобов`язати державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління юстиції України скасувати арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений 10.11.2004 ВДВС Галицького ЛМУЮ у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-10355, зареєстрований 21.06.2005 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 2105654.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 12.03.2026 року.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 17.03.2026.

Головуюча :