Справа № 471/1119/25
Провадження №2/471/91/26
Номер рядка звіту 29
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 р. Братський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Жили Н.М.,

з участю секретаря - Холоденко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Братське Вознесенського району Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Козиревич О.С. звернулася до Братського районного суду Миколаївської області з позовною заявою ОСОБА_1 до Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 березня 2000 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом ім. Тобілевича Братського району Миколаївської області, від якого діяла за дорученням №110/А від 21.03.2000 р. ОСОБА_3 , укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 . який було зареєстровано на Універсальні товарній біржі «РіКо-Альянс» в Журналі реєстрації біржових угод за № 3-29. Зобов`язання за цим договором були виконані сторонами в повному обсязі, позивач сплатила продавцю оговорену суму 381 грн, а продавець віддав документи на будинок та ключі від нього. Нотаріально договір купівлі-продажу не посвідчувався. Позивач зареєструвала право власності на зазначений будинок у Вознесенському МБТІ. Після цього позивач разом із сім`єю почали проживати у цьому будинку, користуватися ним та прибудинковою територією, будівлями та спорудами біля нього. В теперішній час позивач дізналася, що так як вказаний договір купівлі-продажу не оформлений нотаріально, то не є документом, який посвідчує право власності на будинок. Нотаріально посвідчити спірний договір позивач не має можливості, оскільки Сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Тобілевича (який було згодом реорганізовано в Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ім. Тобілевича) 19.05.2010 вже припинило свою діяльність в зв`язку з визнанням банкрутом, а також відсутні правонаступники цього підприємства. Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом ім. Тобілевича Братського району Миколаївської області, від якого діяла за дорученням №110/А від 21.03.2000 р. ОСОБА_3 , на суму 381 гривень, та зареєстрований Універсальною товарною біржею «РіКо-Альянс» 22 березня 2000 року за №3-29.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 21.10.2025 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено провести в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 26.11.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак в матеріалах справи наявна заява представника позивача, в якій вона просить суд розглянути справу у її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. № 38).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи наявна заява Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, в якій просить суд розглянути справу без участі її представника, вирішення позовних вимоги залишає на розсуд суду (а. с. № 32).

Під час розгляду справи по суті встановлено, що 22 березня 2000 року між Сільськогосподарським виробничим кооперативом ім. Тобілевича Братського району Миколаївської області, від якого діяла ОСОБА_3 на підставі Довіреності №110/А від 21.03.2000 р., виданої Сільськогосподарським виробничим кооперативом ім. Тобілевича (продавець) та ОСОБА_4 (згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 24.11.1999 року - ОСОБА_1 ) (покупець) укладено Договір № 3-29 купівлі-продажу, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив цілий житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . Зазначене домоволодіння складається із житлового будинку (А-І) житловою площею 28,5 кв.м, вартістю 381 гривня. За заявою власника відчуджувався цілий житловий будинок (а. с. № 6).

Відповідно до п. 2 вказаного договору зазначене домоволодіння належало Сільськогосподарському виробничому кооперативу ім. Тобілевича Братського району Миколаївської області на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі Рішення виконавчого комітету Кам`яно-Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області № 3 від 21.01.2000 р., зареєстрованого Вознесенським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за реєстровим № 5 від 22.03.2000 року.

Згідно п. 3 Договору № 3-29 купівлі-продажу від 22.03.2000 р. домоволодіння продано за 381 гривню, які сплачені покупцем продавцю повністю до підписання цього договору.

Відповідно до п. 5 зазначеного договору покупець набуває права власності на домоволодіння з моменту підписання цього договору. Продавець зобов`язався звільнити від усього побутового майна, здійснити виселення і виписку всіх проживаючих не пізніше 10.04.2000 р., а покупець дає на це згоду.

В п. 9, п. 10 Договору № 3-29 купівлі-продажу від 22.03.2000 р. зазначено, що згідно ст. 227 ЦК України цей договір підлягає реєстрації в Бюро технічної інвентаризації за місцем знаходження придбаної нерухомості. Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Договір № 3-29 купівлі-продажу від 22.03.2000 р. підписаний сторонами. В зазначеному договорі зазначено, що цей договір відповідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований Універсальною товарною біржею «РіКо-Альянс» в Журналі реєстрації біржових угод за № 3-29 від 22 березня 200 року (а.с. № 7).

Нотаріусом вищевказаний договір не посвідчувався.

20 квітня 2000 року вищезгаданий житловий будинок був зареєстрований Вознесенським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за ОСОБА_1 та записаний в реєстрову книгу за реєстровим № 31, реєстраційний № 31, про що свідчить реєстраційний напис на правовстановлюючому документі (а. с. № 8).

Відповідно до копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 24.12.1999 р. Кам`яно-Костуватською сільською радою Братського району Миколаївської області, позивач у зв`язку з укладенням шлюбу з ОСОБА_5 змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а. с. № 28).

Рішенням Кам`яно-Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області № 1 від 07.07.2015 року в селі Кам`яно-Костувате вул. Комсомольська перейменована на вулицю Садова (а. с. № 15).

Нещодавно позивач дізналася про те, що вищевказаний договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки він не був посвідчений нотаріусом.

Вирішити питання про нотаріальне посвідчення Договору № 3-29 купівлі-продажу від 22.03.2000 р. на цей час не вбачається можливим у зв`язку з тим, що Сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Тобілевича згідно рішення Загальних зборів членів СГВК ім. Тобілевича від 10.01.2001 року, протокол № 1, реорганізовано в Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ім. Тобілевича, але за рішенням суду припинено юридичну особу у зв`язку з визнанням її банкрутом від 13.04.2010 р. (а. с. № 13,14).

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 5 ЦК України та п. 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Договір № 3-29 купівлі-продажу від 22.03.2000 р. був укладений в період дії ЦК Української РСР, 1963 року, а тому до даних правовідносин необхідно застосувати норми матеріального права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР, 1963 року.

Відповідно до ст. ст. 128, 153 ЦК Української РСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

За ст. 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Положеннями ст. 47 ЦК Української РСР передбачалося, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Статтею 9 ЖК України в редакції на час укладення вказаного договору, передбачено, що громадяни мають право на придбання квартир (будинків) на біржових торгах.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», в редакції на час укладання зазначеного договору, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 вказаного Закону угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Тобто, чинне на момент укладання спірного договору законодавство, а саме ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», дозволяло укладати угоди купівлі продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржової угоди.

На теперішній час через те, що Договір № 3-29 купівлі-продажу від 22.03.2000 р. не був посвідчений нотаріусом, позивач не має можливості реалізувати своє право власника.

З огляду на викладене, сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, умови договору виконані сторонами в повному обсязі. ОСОБА_8 (покупцем) сплачено продавцю грошові кошти за придбання вищезгаданого нерухомого майна в повному обсязі, продавець передав їй документи та ключі від будинку. Придбаний житловий будинок було зареєстровано Вознесенським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за ОСОБА_1 , тобто відбулась державна реєстрація в БТІ права власності позивача на вищевказаний житловий будинок. Технічний паспорт на вказаний житловий будинок був виготовлений на ім`я власника ОСОБА_8 .. З часу придбання цього будинку позивач разом з сім`єю проживають в ньому, користуються ним та прибудинковою територією, будівлями та спорудами біля нього.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати Договір № 3-29 купівлі-продажу від 22.03.2000 р. дійсним.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 328 ЦК України, ст. ст. 47, 128, 153, 224, 227 ЦК Української РСР, 1963 року, ст. ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 229, 258, 259, 263 -265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним задовольнити.

Визнати дійсним Договір № 3-29 купівлі-продажу від 22 березня 2000 р., укладений між Сільськогосподарським виробничим кооперативом ім. Тобілевича Братського району Миколаївської області, від якого діяла ОСОБА_3 на підставі Довіреності №110/А від 21.03.2000 р., виданої Сільськогосподарським виробничим кооперативом ім. Тобілевича, та ОСОБА_4 (згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 24.11.1999 року - ОСОБА_1 ), який зареєстрований на Універсальній товарній біржі «РіКо-Альянс» в Журналі реєстрації біржових угод за №3-29 від 22 березня 2000 року, відповідно якого Сільськогосподарський виробничий кооператив ім.Тобілевича Братського району Миколаївської області продав, а ОСОБА_9 купила житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (до зміни адміністративно-територіального поділу України - Братського району) Миколаївської області.

Судові витрати залишити за позивачем.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: Новомар`ївська сільська рада Вознесенського району Миколаївської області, адреса місцезнаходження: Миколаївська область, Вознесенський район, с.Новомар`ївка, вул. Д. Галицького, 24, .

Суддя Жила Н. М.