справа № 399/134/26
провадження № 2-з/399/14/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючої судді Шуліка О.О., за участю секретаря судового засідання Бобрик І.О. розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Мельничик Марини Григорівни про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

16.02.2026 року ОСОБА_1 через представника адвоката Мельничик Марину Григорівну звернулась до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з заявою про забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0405, площею 3,73 га, розташованої за адресою: Кіровоградська область, Онуфріївський район, Омельницька сільська рада;

Вказані заходи забезпечення позову заявлені в забезпечення наступних вимог майбутнього позову ОСОБА_1 до ТОВ «Верес» про визнання додаткової угоди про подовження строку дії договору оренди неукладеною.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є власником кадастровий номер :02:000:0405, площею 3,73 га, розташованої за адресою: Кіровоградська область, Онуфріївський район, Омельницька сільська рада. Договір оренди укладений з ТОВ «Верес» закінчує свою дію 09.03.2026 року. 24.07.2025р. ОСОБА_1 листом - повідомленням повідомила орендаря ТОВ «Верес»,що укладати новий договір не має наміру, прохав не проводити будь-які сільськогосподарські роботи на її земельних ділянках і у відповідності до умов договору та п.1 ст.31 ЗУ «Про оренду землі» після припинення дії договору просила повернути їй земельну ділянку, з дня припинення дії договору. Адвокатом Мельничик М.Г. направлено адвокатські запити №26/2 від 12.09.2025р. на ТОВ Верес у м.Києві та ТОВ Верес с.Павлиш Олександрійського району Кіровоградської області. Листи отримано. Відповідь не надано. 22.12.2025р. ОСОБА_1 листом - повідомленням повідомив орендаря ТОВ «Верес», що укладати новий договір не має наміру, просив не проводити будь-які сільськогосподарські роботи на його земельній ділянці і у відповідності до умов договору та п.1 ст.31 ЗУ «Про оренду землі» після припинення дії договору просив повернути йому земельну ділянку, з дня припинення дії договору. Власник, у листі просив надати йому відповідь за результатами розгляду повідомлення у місячний термін з дня отримання ТОВ «Верес» відповіді. Листи - повідомлення однакового змісту були направлені до ТОВ Верес у м.Києві та ТОВ Верес с.Павлиш Олександрійського району Кіровоградської області. Листи отримано ТОВ «Верес» у м.Павлиш 25.12.2025р., від ТОВ Верес у м.Києві лист вручено 0000 - відповідь не надана. 03.02.2026р. ОСОБА_1 дізнався від інших власників паїв, що ТОВ «ВЕРЕС» подає до державного реєстратора підроблені додаткові угоди за якими подовжується строк дії договору оренди на 30 років. Вона одразу звернулася до державного реєстратора з метою перевірити, чи не подано по його земельній ділянці такий договір. Державний реєстратор в усній формі повідомив, що на реєстрацію така угода ТОВ «Верес» вже подана. На запит ОСОБА_1 надати відомості про реєстрацію додаткової угоди на паперових носіях державний реєстратор повідомив, що позбавлений технічної можливості. Будь-які додаткові угоди про подовження дії договорів оренди з ТОВ «Верес» ОСОБА_1 не підписував. Навпаки неодноразово повідомляв про відсутність наміру подовжувати строк дії договору оренди, який закінчується у березні2026р. На сьогоднішній день за заявами про кримінальне правопорушення власників земельних ділянок у Онуфріївській ОТГ, орендарями у яких був ТОВ «ВЕРЕС» внесено відомости до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000185 за ч.1 ст.358 КК України по факту підроблення підписів власників земельних ділянок на додаткових угодах про подовження договорів оренди землі з ТОВ «ВЕРЕС». Потерпілими визнано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Земельні ділянки розташовані також у Кіровоградській області, Олександрійський район, онуфріївська ОТГ, с.Омельник. На сьогоднішній день власник земельної ділянки має єдину можливість захистити своє право власності на земельні ділянки, а саме право розпорядження своїм майном від злочинних дій орендаря лише шляхом звернення до суду з заявою про забезпечення позову та з позовом про визнання додаткових угод про подовження строку дії договорів оренди неукладеними, оскільки власник не підписувала ці договори. Заява про забезпечення позову подається перед поданням позову, оскільки реєстраційні дії щодо реєстрації додаткових угод можуть бути проведені у будь-який час. Наслідком проведення таких дій буде засівання земельних ділянок і неможливість користування власником власним майном протягом мінімум двох років. Фактично, проведення реєстраційних дій по реєстрації додаткових угод це вилучення з володіння, користування і розпорядження власника землі, земельних ділянок поза його волею, без будь-яких правових підстав. Натомість заборона вчинення реєстраційних дій щодо вказаних земельних ділянок, забезпечить можливість подати позивачу позовну заяву та довести у судовому порядку злочинний намір орендаря незаконно, без волі орендодавця, користуватися земельними ділянками ще протягом тридцяти років.

Сторони в судове засідання не з`явилися хоча про час та місце розгляд справи повідомлялися належним чином на їх електронну адресу та їх електронний кабінет, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи не надали, поважності неявки не убачається.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (ч.4 ст.152 ЦПК України).

Відповідно до п.п. 2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечений, серед іншого, забороною вчиняти певні дії; а також забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Так, співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення позову відповідав предмету позову.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18).

Крім того, звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивач серед іншого, повинен обґрунтувати наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги; взаємопов`язаність заходу забезпечення з обставиною утруднення виконання чи невиконання рішення суду, а саме, що обраний спосіб забезпечення спроможний запобігти відповідним утрудненням; імовірність утруднення виконання рішення або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів - саме з урахуванням предмета позову і неможливість виконання позовних вимог у випадку їх задоволення, тощо. Обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі №910/16505/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 зазначено, що при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

У постанові Верховного Суду від 24 липня 2024 року у справі №567/459/23 зазначено, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови від 22 грудня 2006 року №9 суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Предметом заявлених майбутніх позовних вимог є визнання додаткової угоди про подовження строку дії договору оренди неукладеною.

Із наявних письмових доказів, встановлено наступне.

ОСОБА_1 є власником земельної частки(паю), кадастровий номери :02:000:0405, площею 3,733 га, яка розташована на території Омельницької сільської ради, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності.

Між ОСОБА_1 та ТОВ Верес укладено договір оренди землі загальною площею 3,733 га з кадастровим номером :02:000:0405, строком на 10 років, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 9.03.2016 року, що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності.

Договір оренди земельної частки (паю) кадастровий номер :02:000:0405, площею 3,73 га, яка розташовані на території Омельницької сільської ради, Кіровоградської області укладені з ТОВ Верес, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис та підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності та інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

24.07.2025р. ОСОБА_1 листом - повідомленням повідомила орендаря ТОВ «Верес»,що укладати новий договір не має наміру, прохав не проводити будь-які сільськогосподарські роботи на її земельних ділянках і у відповідності до умов договору та п.1 ст.31 ЗУ «Про оренду землі» після припинення дії договору прохав повернути йому земельну ділянку, з дня припинення дії договору.

Адвокатом Мельничик М.Г. направлено адвокатські запити №26/2 від 12.09.2025р. на ТОВ Верес у м.Києві та ТОВ Верес с.Павлиш Олександрійського району Кіровоградської області. Листи отримано. Відповідь не надано.

22.12.2025р. ОСОБА_1 листом - повідомленням повідомив орендаря ТОВ «Верес», що укладати новий договір не має наміру, просив не проводити будь-які сільськогосподарські роботи на його земельній ділянці і у відповідності до умов договору та п.1 ст.31 ЗУ «Про оренду землі» після припинення дії договору просив повернути йому земельну ділянку, з дня припинення дії договору. Власник, у листі просив надати йому відповідь за результатами розгляду повідомлення у місячний термін з дня отримання ТОВ «Верес» відповіді. Листи - повідомлення однакового змісту були направлені до ТОВ Верес у м.Києві та ТОВ Верес с.Павлиш Олександрійського району Кіровоградської області. Листи отримано ТОВ «Верес» у м.Павлиш 25.12.2025р., від ТОВ Верес у м.Києві лист вручено 0000 - відповідь не надана.

З огляду на викладене вище, керуючись наведеними нормами процесуального права, розглядаючи заяву про забезпечення позову в межах доводів, викладених в заяві, враховуючи заявлені ОСОБА_1 предмет та підстави майбутнього позову, приймаючи до уваги, що у ОСОБА_1 наявне право власності на спірну земельні ділянки, яке визначає можливість власника вільно ними розпоряджатися після закінчення строку дії договору оренди землі, приймаючи також до уваги, що є достатніми підставами вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у виді заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводити будь-які реєстраційні дії та вносити відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0405, площею 3,733 га, розташованої за адресою: Кіровоградська область, Онуфріївський район, Омельницька сільська рада, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення майбутнього позову, або ефективний захист,або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача,за захистом яких він має намір звернутися до суду, на підставі чого та з урахуванням вимог розумності та справедливості, забезпечення збалансованості інтересів учасників справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана заборона проводити будь-які реєстраційні дії та вносити відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони проводити будь-які реєстраційні дії та вносити відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо цих земельних ділянок, для забезпечення означеного майбутнього цивільного позову.

При цьому суд враховує, що задоволений судом захід забезпечення позову має тимчасовий характер, не позбавить власника майна можливості вільно володіти останнім, не потягне за собою додаткових витрат майнового характеру, а тому не вбачає наявності визначених ст.154 ЦПК України, підстав для зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Мельничик Марини Григорівни про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

Заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0405, площею 3,733 га, розташованої за адресою: Кіровоградська область, Онуфріївський район, Омельницька сільська рада.

Дана ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (ч.1 ст.157 ЦПК України).

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (ч.4 ст.152 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Стягувач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,місце проживання: АДРЕСА_1 .

Боржник: ТОВ «Верес», , юридична адреса: вул. Петропавлівська, 15 оф. 3, м.Київ, 04086.

Повний текст ухвали складено 18.02.2026 року.

Суддя О.О. Шуліка