Провадження № 2-др/752/40/26
У Х В А Л А

Іменем України

23 березня 2026 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу за наслідком розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди -

ВСТАНОВИВ:

рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2026 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ПАТ «Страхова компанія «УСГ» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 125 722,01 грн, а також судовий збір у сумі 639,98 грн.

Протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 13 лютого 2026 року судді Слободянюк А.В. передано заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення від 19 січня 2026 року.

У наданій до суду заяві представник позивача просила ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення з відповідачів ОСОБА_3 та ПАТ «Страхова компанія «УСГ» понесені позивачем витрати на професійну правничу пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Повідомляє, що позивачем було укладено з АО «Ювіто» Договір 01/01-24 про надання правової допомоги від 01 січня 2024 року, в якому сторони погодили, що розмір вартості послуг з правничої допомоги адвоката по супроводженню даної справи в суді може визначатись у відповідних додаткових угодах до договору. Відповідно до Договору та Додаткової угоди № 01/01-24 від 07 травня 2025 року до нього, АО «Ювіто» зобов`язувалось надати замовнику правову допомогу щодо супроводження стягнення коштів в Голосіївському районному суді м. Києва після ДТП, що сталося 15 листопада 2024 року по Кільцевій дорозі, 1, за участі автомобіля «Volvo XC90» та «Jaguar XF 3.0. Сторони узгодили, що вартість правової допомоги відповідно до даної додаткової угоди складатиме 20 000,00 грн.

Також повідомляє, що позивач ОСОБА_1 , у позовній заяві зазначала про понесення нею витрат на правничу допомогу і надавала докази понесення судових витрат, але суд в резолютивній частині не вирішив питання розподілу судових витрат.

До заяви представник позивача долучила: копії Договору № 01/01-24 про надання правової допомоги від 01 січня 2024 року, Додаткової угоди № 01/01-24 від 07 травня 2025 року, Акта надання послуг № 50 від 08 травня 2025 року, рахунку на оплату № 51 від 08 травня 2025 року та платіжної інструкції 1.131077201.1 від 12 травня 2025 року.

Від представника відповідача ПАТ «Страхова компанія «УСГ» 26 січня 2026 року надійшла заява, в якій просить відмовити у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення. Посилається на те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2026 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог до ПАТ «Страхова компанія «УСГ». Звертає увагу, що позивач у позовній заяві заявляла про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 50000,00 грн та надавала документи на підтвердження таких позовних вимог (договір, рахунок, акт). Тобто, позивач скористалась своїм правом та заявила про свої вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу під час розгляду справи до закінчення судових дебатів. За наслідками розгляду таких вимог (стягнення витрат на правову допомогу) судом прийнято рішення - відмовлено в задоволенні. Наразі позивач звертається до суду з тими самими позовними вимогами (стягнення витрат на правову допомогу) та з тих самих підстав до тих самих відповідачів щодо яких судом винесено рішення

Відповідно до ч. 3 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Вивчивши доводи, викладені у заяві про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви з таких підстав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами другою, третьою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже за загальним правилом питання про розподіл судових витрат має вирішуватися судом одночасно з ухваленням рішення по суті позовних вимог, при цьому законодавець передбачив можливість розгляду цього питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених умов, а саме: неможливості подання доказів розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів.

Водночас, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 83 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14- 382цс19) зробила висновок, що «вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21, зазначено, що:

«у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Обґрунтувань поважності причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, заява представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не містить (а. с. 1-3 виділених матеріалів). Таким чином, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі».

Тлумачення частини першої статті 246 ЦПК України та частини восьмої статті 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. А у разі закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України (п`ять днів після ухвалення рішення суду), - також і поважні причини пропуску цього строку. За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Натомість наслідком закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, є залишення заяви без розгляду.

Схожий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 13 лютого 2024 у справі №757/33206/22.

При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що у першій заяві по суті - позовній заяві, яка була сформована в системі «Електронний суд» 31 травня 2025 року, представником позивача зазначено, що позивач очікує понести витрати, крім судового збору, на правову допомогу адвоката у розмірі 50 000,00 грн.

До позовної заяви представником позивача були долучені копії Договору № 01/01-24 про надання правової допомоги від 01 січня 2024 року, Додаткової угоди № 01/01-24 від 07 травня 2025 року, Акта надання послуг № 50 від 08 травня 2025 року та рахунку на оплату № 51 від 08 травня 2025 року.

До заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача додаткового долучила копію платіжної інструкції 1.131077201.1 від 12 травня 2025 року про сплату за правову допомогу згідно з рахунком № 51 від 08 вересня 2025 року у сумі 20 000,00 грн.

Відповідно до п. 5.3. Договору № 01/01-24 про надання правової допомоги від 01 січня 2024 року, правова допомога об`єднання оплачується замовником протягом 5-ти днів з моменту виставлення рахунку.

Встановлено, що рахунок на оплату № 51 на суму 20 000,00 грн АО «Ювіта» виставлено 08 травня 2025 року та протягом п`ятьох днів сплачено позивачем відповідно до платіжної інструкції 1.131077201.1 від 12 травня 2025 року.

Отже, докази сплати стороною позивача витрат на правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн існували станом на травень 2025 року та не були подані позивачем протягом всього судового розгляду, який закінчився 12 січня 2026 року ухваленням судового рішення.

Разом з тим жодних даних про наявність поважних причин, які перешкоджали поданню відповідних доказів до закінчення судового розгляду, зокрема, копії платіжної інструкції 1.131077201.1 від 12 травня 2025 року, яка існувала на момент звернення позивача до суду - 31 травня 2025 року та яка була додана до заяви про ухвалення додаткового рішення, дана заява не містить.

За таких обставин, встановивши відсутність обґрунтування представником позивача поважності причин не подання до закінчення судового розгляду доказів, що підтверджують понесені відповідачем судові витрати, суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Крім того, як встановлено, судовим рішенням від 12 січня 2026 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог до ПАТ «Страхова компанія «УСГ», відтак не підлягають стягненню з вказаного відповідача судові витрати за правничу допомогу, які, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 246, 141, 183 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу за наслідком розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складений та підписаний суддею 23 березня 2026 року.

Суддя А.В. Слободянюк