УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10 лютого 2026 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Булах Є.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно (ЄДРПОУ: не зазначено, місцезнаходження: не зазначено) про зобов`язання державного реєстратора внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, -

встановив:

26 грудня 2025 року позивач через канцелярію суду звернувся до Личаківського районного суду м. Львова з позовом до відповідача про зобов`язання державного реєстратора внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у якому просив зобов`язати Управління державної реєстрації Львівської міської ради внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 із зазначенням загальної площі 86 кв.м.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 13.01.2026 року матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно про зобов`язання державного реєстратора внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передано за підсудністю на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області.

Відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції матеріали позовної заяви з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2026 року передано судді Булах Є.М. 10.02.2026 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 ЦПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

При вирішенні питання про прийняття даної цивільної справи до провадження судом встановлено, що Личаківським районним судом м. Львова питання про відкриття провадження у справі не вирішувалося.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановлено, що заява подана без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, внаслідок чого підлягає залишенню без руху на підставі ч.1 ст. 185 ЦПК України, виходячи з наступного.

Згідно п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Позивачем всупереч п. 2 ч.3 ст.175 не зазначено місцезнаходження відповідача, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Всупереч п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем не зазначені відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору.

Позивачем на надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, чим порушено п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів.

Всупереч ч.1 ст.177 ЦПК України, позивачем не додано до позову його копію та усі додатки до нього для відповідача.

У відповідності до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір - це грошова сума, що сплачується особою, яка звертається до суду. Розмір судового збору визначається законом і залежить від об`єктивних ознак позову (заяви), відносин, з яких виник спір, та його предмета. Умови сплати судового збору однакові і рівні для всіх позивачів, а пільги щодо його сплати передбачені безпосередньо законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено ЗУ «Про судовий збір».

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (ч. 4 ст. 175 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачем судовий збір не сплачено. Підстав звільнення позивача від сплати судового збору не зазначено.

Частиною першою ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, або подається документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» та станом на 1 січня 2025 року становить 3028, 00 грн. Отже, за одну вимогу немайнового характеру, сума судового збору становить 1 211,20 грн. (3028, 00 х 0,4).

Оскільки, документу про сплату судового збору у порядку та розмірі встановленому законом або вмотивованого клопотання про звільнення від сплати судового збору до позову не долучено, позивачу необхідно сплатити суму судового збору та надати суду докази у порядку визначеному ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

За ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити між іншим виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За приписами ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Крім того, ч. 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини, які можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Всупереч вказаним вимогам цивільно-процесуального закону доказів на підтвердження відмови державного реєстратора Управління державної реєстрації Львівської міської ради у внесенні відомостей про площу будинку у розмірі 86 кв.м. позивачем не надано, підстав для звільнення від доказування не зазначено, як і не заявлено відповідного клопотання у разі необхідності про витребування таких доказів.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що позивач вважаючи свої права порушеними відділом державної реєстрації прав на нерухоме майно пред`явив позов, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування розпорядження) на майно, яке підлягає державній реєстрації. Крім того, таке право позивача ніким не оспорюється, не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому позивачу слід обґрунтувати підстави звернення до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про зобов`язання державного реєстратора вчинити певні дії, з урахуванням передбаченого законодавством іншої форма звернення та порядку вирішення заявлених позовних вимог.

З огляду на зазначене, позивачу необхідно визначитись з характером спірних правовідносин та способом захисту свого права.

Отже позивачу необхідно звернути увагу на зазначене та усунути вказані недоліки.

За викладених обставин позовна заява підлягає залишенню без руху.

При цьому суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно усунути вказані недоліки, та надати суду документи та докази, що усувають недоліки позовної заяви з дотриманням вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України.

На підставі ст. 185 ч.1 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення вищевказаних недоліків з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно (ЄДРПОУ: не зазначено, місцезнаходження: не зазначено) про зобов`язання державного реєстратора внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно залишити без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направити позивачу.

Надати позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заява вважатиметься не поданою та буде повернута.

Ухвала про залишення позову без руху оскарженню не підлягає.

Суддя Є.М. Булах