Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5554/25
Провадження № 2/332/573/26
17 березня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Яцуна О.С.,
при секретарі судового засідання: Дубачовій А.А.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Усі зазначені договори були укладені в електронній формі, що згідно з п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору в письмовій формі підписаного власноручно.
В момент підписання цих договорів всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра (ТОВ «ФК «Фангарант Груп»), тобто позивача (п. 8.1 Договорів).
Відповідач послугами скористався, отримавши визначені в договорах товари, але умови договорів не виконав, грошові кошти не повернув, тому позивач просить стягнути заборгованість в загальному розмірі 77 653,50 та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові просив здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак в судове засідання повторно не з`явився, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив. Крім того, про розгляд справи останній повідомлявся шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті суду, адже адреса його останнього відомого місця проживання розташована у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, що наразі є тимчасово окупованою територією України, листування з якою не ведеться. Повідомлення про судові засідання розміщувалися в порядку, передбаченому п. 19 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Усі зазначені договори були укладені в електронній формі, що згідно з п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору в письмовій формі підписаного власноручно.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Отже, суд приходить до висновку, що договори укладені у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до частин 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з положеннями ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідач своїм підписом в договорах погодився з усіма умовами, зокрема і з тим, що ознайомлений та повністю погоджується з Правилами в редакціях, що діяли на момент підписання договорів, додатковий його підпис на самих Правилах не потрібен.
За п.п. 10.4.2 договорів, клієнт зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені пакетом фінансування та цим договором.
Підпунктами 12.2, 12.3, 12.4, 12.5 договорів встановлений порядок сплати неустойки за прострочення сплати платежів за договором.
Договори набувають чинності з моменту їх підписання сторонами і діють протягом строків, визначених періодом та кількістю періодичних платежів, якщо інше не вказано в пакеті фінансування, ці договори вважаються автоматично пролонгованими на кожний наступний рік, якщо зобов`язання сторін за цими договорами на кінець строку їх дії не є погашеними, відповідно до п.п. 13.1 договорів.
Як вбачається з наданих позивачем розрахунків, відповідач належним чином зобов`язання з повернення грошових коштів не виконував, в результаті чого станом на день звернення до суду з даним позовом, в нього утворилась заборгованість:
Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами, будь-яких заперечень з приводу суми заборгованості та підстав її нарахування відповідачем не надано, отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» заборгованість:
а також судовий збір в сумі 2 422,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Суддя О.С. Яцун