УХВАЛА

про відмову у відкриття провадження у справі

17 березня 2026 рокуСправа № 495/1542/26
Номер провадження 2-о/495/83/2026

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Держпраці в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2026 ОСОБА_1 , заінтересована особа: ГУ Держпраці в Одеській області, звернувся до сулу із заявою про встановлення факту, який має юридичне значення: співвідношення спеціального звання «Радник митної служби 1 рангу» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 4 рангу державного, службовця з 01 травня 2016 року. Цією ж заявою просить зобов`язати Головне Управління Держпраці в Одеській області визнати запис за № 35 недійсним та вчинити новий, коректний запис у трудову книжку НОМЕР_1 , відповідно до положень, передбачених Інструкцією № 58 затвердженою Наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за N 110 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», про встановлення 4 (четвертого) рангу державного службовця з травня 2016 року.

Заява мотивована таким (з урахуванням мотивів уточненої заяви).

08.11.2006 відповідно до наказу Державної митної служби України (далі ДМСУ) за № 725-к, ОСОБА_1 було присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби 1 рангу» із відповідним записом у трудовий книжці НОМЕР_1 за № 21. В подальшому він працював на різних посадах у системі ДМСУ до 18.04.2011р. у такому ж званні.

07.04.2015 заявника було зараховано на посаду помічника консультанта Народного депутата України ОСОБА_2 на час депутатських повноважень з поширенням дії Закону України «Про державну службу» з присвоєнням 7 (сьомого) рангу державного службовця (Апарат Верховної Ради України), розпорядженням від 08.04.2015 за № 4181. 25.04.2016.

Відповідно до Розпорядження від 22.04.2016 за № 829-к заявника було звільнено з посади помічника консультанта Народного депутата України ОСОБА_2 порядком переведення для подальшої роботи в Головне Управління Держпраці в Одеської області відповідно до п.5 ст. 38 КЗпП України.

Таким чином, станом на 28.04.2016, вже працюючи в ГУ Держпраці в Одеській області, заявник мав 7 (сьомий) ранг державного службовця. 02.01.2020 відповідно до Наказу Головного Управління Держпраці в Одеської області № 08-к, заявнику було присвоєно 6 (шостий) ранг державного службовця. В Головному управлінні Держпраці в Одеській області заявника працював до 23.07.2021.

До набрання чинності Законом № 889 діяв Закон України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі Закон № 3723), положеннями якого не було передбачено присвоєння рангів державних службовців відповідно до співвідношення між рангами державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями.

02 квітня 2025 року заявник звернувся до НАДС із зверненням, щодо надання роз`яснення про співвідношення присвоєння рангів держслужбовцям. Отримавши відповідь від НАДС, він з`ясував, що з травня 2016 року, коли вже працював в ГУ Держпраці в Одеській області, заявнику мали присвоїти ранг державного службовця у межах займаної категорії посад державних службовців, а саме 4 (четвертий) ранг.

Однак, в трудовій книжці НОМЕР_1 за № 35 від 31.05.2016 було вчинено некоректний запис, який не відповідає отриманому роз`ясненню НАДС (без урахування раніш присвоєного спеціального звання «Радник митної служби 1 рангу» із відповідним записом у трудовий книжці НОМЕР_1 за № 21).

Водночас пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 306 встановлено, що міністерствам, іншим центральним та місцевим органам виконавчої влади забезпечити присвоєння рангів державних службовців відповідно до Порядку № 306, затвердженого цією постановою.

Тобто з набранням чинності Законом № 889 (01 травня 2016 року) державним службовцям мали присвоїти ранги відповідно до Закону № 889.

Так абзацом третім пункту 10 Порядку № 306 передбачено, що уразі коли державному службовцю, який має відповідне військове звання, дипломатичний ранг чи інше спеціальне звання, присвоєно ранг відповідно до Закону № 3723, що є нижчим, ніж передбачено співвідношенням, йому присвоюється ранг на рівні рангу виходячи із співвідношення.

Згідно із Додатком 13 до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 306 «Співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями посадових осіб митних органів» спеціальне звання «Радник митної служби 1 рангу» співвідноситься до 4 рангу державного службовця.

Отже, особі, яка має спеціальне звання «Радник митної служби 1 рангу», присвоюється 4 ранг державного службовця відповідно до співвідношення між рангами державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями.

Таким чином, перебуваючи станом на 01 травня 2016 року на посаді державної служби, заявнику мали присвоїти 4 ранг державного службовця відповідно до співвідношення.

01.05.2025 заявник звернувся до Головного Управління Держпраці в Одеській області з проханням, щодо вирішення питання про відновлення (встановлення) мені з травня 2016 р. 4 рангу державного службовця з усіма відповідними діями.

Як варіант досудового врегулювання питання, у своєму зверненні до Головного Управління Держпраці в Одеській області, заявник пропонував видання Наказу «Про внесення Запису за № 35 недійсним» та вчинення нового, коректного запису у трудову книжку НОМЕР_1 , відповідно до положень, передбачених Інструкцією № 58 затвердженою Наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.93 Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».

12.06.2025 за № ОД/1/5300-22 заявник отримав відповідь від Головного Управління Держпраці в Одеській області, що на підставі наказу Державної служби України з питань праці №237 від 07.12.2022 Головним управлінням припинено з 08 грудня 2022 року здійснення повноважень та виконання функцій з реалізації державної політики у відповідних сферах та відсутності закріпленого в діючому законодавстві, що регулює питання проходження державної служби, механізму відновлення (встановлення) колишньому державному службовцю права на ранг державним органом, який знаходиться у стані ліквідації, відповідно, у Головного управління відсутні правові підстави для задоволення мого прохання з пропозицією, для остаточного вирішення спірного питання по суті, рекомендували звернутися з позовом до суду.

Тобто, з 01 травня 2016р у заявника фактично виникло право з настанням певних обставин, а саме: згідно із Додатком 13 до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 306, тобто обов`язком роботодавця було присвоєння мені 4 рангу державного службовця відповідно до співвідношення між рангами державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями.

Проте не зважаючи на звернення задля досудового вирішення питання відновлення (встановлення) колишньому державному службовцю права на відповідний ранг, державний орган повідомив про відсутність закріпленого в діючому законодавстві, що регулює питання проходження державної служби, механізму відновлення (встановлення) колишньому державному службовцю права на ранг державним органом, який знаходиться у стані ліквідації.

При фактичній відмові державного органу (Головного Управління Держпраці в Одеській області) про прохання виправлення у трудовій книжці помилки, у заявник немає іншого, передбаченого законом права на захист власного невизнаного права й інтересу окрім подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення юридичного факту, що особі, яка має спеціальне звання «Радник митної служби 1 рангу», присвоюється 4 ранг державного службовця відповідно до співвідношення між рангами державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями, який має бути здійсненим виправленням помилки, визнанням запису за № 35 недійсним та вчиненням нового, коректного запису у трудову книжку НОМЕР_1 .

Позовна заява подана у зв`язку з тим, що тільки у судовому порядку має бути встановлений факт, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення,

Мета встановлення юридичного факту сформульована в самій позовній заяві та визначатися змістом Додатку 13 до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 306 та запису у трудовий книжці НОМЕР_1 за № 21 про присвоєння спеціального звання «Радник митної служби 1 рангу» відповідно до наказу Державної митної служби України за № 725-к від 08.11.2006 про факт, що перебуваючи станом на 01 травня 2016 року на посаді державної служби, роботодавець мав обов`язок присвоїти заявнику 4 ранг державного службовця відповідно до співвідношення.

Ціль позовної заяви є визначальною, її юридична значущість і визначення кола заінтересованих осіб, кола доказів, що повинні бути дослідженні під час судового розгляду справи, тощо.

Мотиви судового рішення.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною третьою статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина шоста статті 294 ЦПК України).

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний із порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 200/14136/17, провадження № 61-15965св19.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Із змісту поданої заяви випливає, що у правовідносинах між ОСОБА_1 та у тому числі заявленою заінтересованою особою (ГУ Держпраці в Одеській області) виник спір про право, а саме спір з приводу проходження державної служби, який має публічно-правовий характер. Серед мотивів поданої заяви ОСОБА_1 вказує захист невизнаного права.

За таких обставин необхідно дійти висновку про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Держпраці в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити, що заявник може звернутись із відповідним позовом в порядку позовного провадження.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена 17.03.2026.

Суддя Ю.Ф.Волкова