Номер провадження2-п/205/7/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Мадьонової Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву заявника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суд м. Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року у цивільній справі за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

02 вересня 2025 року заявник ОСОБА_1 надав до суду вищевказану заяву, в обґрунтування якої зазначив, що 21 листопада 2024 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська у цивільній справі № 205/12792/24 винесено заочне рішення, яким стягнуто з нього на користь ТДВ «СК «Віді-Страхування» суму відшкодування шкоди в розмірі 345 286,99 грн., а також суму судового збору в розмірі 5 179,29 грн. Зазначає, що про існування вказаного рішення йому не було відомо, а про його наявність він дізнався 27 листопада 2025 року після ознайомлення з матеріалами цивільної справи його представником ОСОБА_2 , а про хід судового процесу він не сповіщався. Підставою для перегляду зазначає те, що жодних листів, судових повісток, копій позовної заяви з доданими матеріалами він від суду не отримував, не знав про факт наявності справи та судових засідань, оскільки проходить службу у складі добровольчого батальйону імені імама ОСОБА_3 , а тому заочне рішення у справі було прийнято без належного повідомлення про місце, дату і час судового розгляду. Також відповідно до довідок про сповіщення його шляхом смс-повідомлень, то вони містять не вірний номер його телефону НОМЕР_1 , тоді як у нього номер телефону НОМЕР_2 . Отже, він був позбавлений можливості заявляти клопотання про витребування доказів, перевірити у фахівців дійсну вартість відновлювального ремонту, призначення судової автотехнічної експертизи, що істотно вплинуло на розгляд справи по суті. Посилається на те, що він також не згоден з розміром відшкодування, що сплачено відповідачем страхувальнику ОСОБА_4 у зв`язку з ДТП, яка відбулась 19 березня 2024 року, в розмірі 343 436,99 грн., який визначено на підставі страхового акта № 18466 від 15 квітня 2024 року, оскільки транспортний засіб отримав незначні механічні пошкодження тільки бампер та можливо парктронік, а в рахунок за ремонт авто включені ремонт багатьох деталей, які не були пошкоджені при ДТП. На підставі викладеного він просив поновити строк на перегляд заочного рішення у вищезазначеній цивільній справі, скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року у цивільній справі № 205/12792/24 за позовною заявою ТДВ «СК «Віді-Страхування» до нього про відшкодування шкоди та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

28 січня 2026 року ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра було задоволено заяву заявника ОСОБА_1 та поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року у цивільній справі № 205/12792/24, прийнято її до розгляду з призначенням судового засідання.

Представник ТДВ «СК «Віді-Страхування» Котляр С.О. у судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про день, час та місце розгляду справи, будь-яких заяв про відкладення чи розгляд справи за відсутності їх представника суду не надала, лише заявляла клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, яке було судом задоволено і неодноразово було відкладено розгляд справи на іншу дату.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином про день, час та місце розгляду справи, будь-яких заяв про відкладення чи розгляд справи за їх відсутності суду не надали.

Отже, враховуючи ту обставину, що всім учасникам справи були створені належні та достатні умов для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань і доказів, тому чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим, суд вважав за необхідним ухвалити відповідне рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи і заяву заявника про перегляд заочного рішення, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року у цивільній справі за позовною заявою ТДВ «СК «Віді-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, позовні вимоги ТДВ «СК «Віді-Страхування» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 суму відшкодування шкоди в розмірі 345 286,99 грн., а також судового збору в розмірі 5 179,29 грн.

Також з матеріалів справи судом встановлено, що відповідач у судові засідання не з`являвся, повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, також шляхом відправлень смс-повідомлень на мобільний телефон відповідача і шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, тобто суд використав усі можливі заходи для сповіщення відповідача про розгляд справи, який заперечень проти позову суду не представив.

Суд із вказаного приводу також зазначає, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Враховуючи ту обставину, що відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, чергове відкладення розгляду справи порушувало б розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважав за необхідне ухвалити відповідне судове рішення.

Частиною 1 статті 131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Що стосується посилання заявника на невідповідність номера телефону, на який судом надсилалися відповідачу сповіщення про розгляд справи, з номером телефону, який він має, а також відсутності його за місцем реєстрації, так як він перебуває у складі добровольчого батальйону імені імама ОСОБА_3 , суд зазначає, що матеріали справи містять докази направлення смс-повідомлень на номер, який зазначений у позовній заяві представником позивача і вказаний у схемі місця ДТП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, та будь-яких заяв про помилкове направлення смс-повідомлень іншій особі, не ОСОБА_1 , до суду не надходило. Крім того, документи долучені заявником щодо його перебування у складі добровольчого батальйону імені імама ОСОБА_3 взагалі не містять дати їх складання, що не відносить їх до належних доказів, а службове посвідчення видане відповідачу лише 06 лютого 2025 року, тобто після вже розгляду справи та прийняття рішення від 21 листопада 2024 року.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Статтею 285 ЦПК України передбачено, що у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Суд також враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Разом із тим, з`ясування причин неявки не може бути єдиною підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Однак, заявник ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України, не надав жодного доказу, в розумінні ст. 76 ЦПК України, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи, та не був врахований судом під час ухвалення заочного рішення, вказані обґрунтування у клопотанні про перегляд заочного рішення зводяться лише к незгоді прийнятого судом рішення.

Надане заявником фото зіткнення транспортних засобів також не може бути прийнято як належний доказ, оскільки з вказаного фота не вбачається ідентифікація автомобілів, дата його виготовлення, крім того, судом розглядалась позовна заява позивача в порядку відшкодування суми на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України в порядку регресу.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення, тому заяву заявника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 247, 260, 285, 287, 288 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву заявника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суд м. Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року у цивільній справі за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.П. Терещенко

.