УХВАЛА

17 березня 2026 року

м. Київ

справа № 309/2877/24

провадження № 61-3109ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Залишено ОСОБА_2 в особистій приватній власності автомобіль марки Mercedes-BenzSprinter 313 CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) - НОМЕР_2 , 2007 року випуску.

Залишено ОСОБА_1 в особистій приватній власності автомобіль марки Audi А6, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) - НОМЕР_4 , 2016 року випуску.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, 27 жовтня 2025 року подала до Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2025 року.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року витребувано з Хустського районного суду Закарпатської області цивільну справу №309 /2877/24.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за вказаною апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

19 грудня 2025 року ОСОБА_1 подала до Закарпатського апеляційного суду доповнення до апеляційної скарги на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2025 року.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року доповнення до апеляційної скарги на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2025 року повернуто апелянту.

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду засобами поштового зв`язку з касаційною скаргою на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та долучити доповнення до матеріалів апеляційного провадження.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Отже, зміст частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права та регламентує право касаційного оскарження судових рішень, свідчить про те, що оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про повернення доповнень до апеляційної скарги у касаційному порядку не передбачено.

Як визначено у рішеннях ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (заява № 24402/02) та від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» (заява № 8863/06), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг на рішення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, згідно зі статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, закон надає Верховному Суду право використовувати процесуальні фільтри, закріплені у статті 389 ЦПК України, що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Враховуючи наведене, оскільки ухвала Закарпатського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року не підлягає оскарженню в касаційному порядку відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков
Р. А. Лідовець
Д. Д. Луспеник