КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-з/824/337/2026
16 березня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Кирилюк Г. М.,
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,
розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Остапущенко Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом Акціонерного товариства «Аграрний Фонд» до ОСОБА_1 про визнання недійсним одностороннього правочину,
25.08.2025 Акціонерне товариство «Аграрний Фонд» (далі - АТ «Аграрний Фонд») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним одностороннього правочину.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 про розподіл витрат на правничу допомогу задоволено частково. Доповнено рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року у вказаній справі. Стягнуто з АТ «Аграрний Фонд» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2026 року апеляційну скаргу АТ «Аграрний Фонд» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року залишено без задоволення, апеляційну скаргу на додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року залишено без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року залишено без змін.

Додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Стягнуто з АТ «Аграрний Фонд» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 10 000 грн.

26.02.2026 представник ОСОБА_1 - адвокат Остапущенко О. О. через систему «Електронний суд» 26.02.2026 подав дві заяви про ухвалення додаткового рішення, які є тотожними за змістом, а тому розглядаються як одна.

В поданій заяві адвокат Остапущенко О. О. просить здійснити розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, у частині витрат відповідача на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції, та стягнути їх з позивача в повному обсязі в сумі 25 000 грн.

04.03.2026 АТ «Аграрний Фонд» в особі керівника Банчук Б. М. подало відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення. Просить відмовити представнику відповідача у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення та стягнення судових витрат. Розгляд заяви провести за участю представника позивача.

Посилається на те, що наведений представником відповідача в акті прийому-передачі наданих послуг від 26.02.2026 детальний опис робіт містить зазначення: первинна консультація клієнта, вивчення адвокатом справи, рішення суду першої інстанції у справі, розробка тактики та стратегій судового захисту, вивчення актуальної практики Верховного Суду, підготовка адвокатом апеляційної скарги на додаткове рішення від 07.10.2025, відзиву на апеляційну скаргу, подання процесуальних документів у підсистемі Електронний суд з надсиланням суду та позивачу, участь в судовому засіданні.

Однак, наведені роботи не підтверджені документально, зокрема й щодо підготовки та подання апеляційної скарги, оскільки апеляційна скарга відповідачем подана 06.11.2025 за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» особисто, що і підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

Підготовка відзиву на апеляційну скаргу позивача є правом, а не обов`язком відповідача. А заявником не доведено, що витрати по складанню відзиву на апеляційну скаргу були необхідними і неминучими.

Водночас, суд може зменшити розмір судових витрат, оскільки : заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи ( ціна позову (не містить майнових вимог); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат ( платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо, які б підтверджували реальність адвокатських витрат); не додано документів, які б підтверджували виконання робіт та передбачені умовами договору.

Таким чином, є очевидною не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову ( немайнові вимоги), обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів та кількістю засідань (одне).

З огляду на вказане, вважає, що вимога про стягнення правничої допомоги задоволенню не підлягає та має бути зменшена судом до 0 грн.

Також зазначив, що у заяві про ухвалення додаткового судового рішення та стягнення судових витрат заявник жодним чином не обґрунтовував поважності причин, які перешкодили йому подати докази щодо витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів, у зв`язку з чим суд повинен відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат в повному обсязі.

Матеріали справи не містять доказів виконання адвокатом робіт (надану правничу допомогу) так і оплату гонорару (п. 4.2.2 договору про надання правничої допомоги від 08.10.2025) , що є додатковою підставою для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат.

Відповідно до пункту третього частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

З огляду на відсутність необхідності виклику сторони або інших учасників справи в судове засідання, колегія суддів дійшла висновку про відхилення клопотання позивача про розгляд заяви за участю його представника та про можливість вирішення питання про судові витрати без повідомлення учасників справи

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Остапущенка О. О. про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення з наступних підстав.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й струмування від подання безпідставних позовів.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи відповідачу ОСОБА_1 надавав адвокат Остапущенко О. О., який діяв на підставі договору про правничу допомогу від 08 жовтня 2025 року та ордеру від 08 жовтня 2025 року №1354264.

06 листопада 2025 року засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2025 року.

02 грудня 2025 року засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Остапущенко О. О. подав відзив на апеляційну скаргу АТ «Аграрний Фонд» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2025 року та додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2025 року.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Остапущенко О. О. вказав, що докази фактичного понесення судових витрат будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Орієнтовний розрахунок судових витрат визначено у розмірі 25000 грн.

До відзиву надав договір про правничу допомогу від 08.10.2025, укладений між адвокатом Остапущенком О. О. та ОСОБА_1 , за умовами якого адвокат зобов`язується надати клієнту правову (правничу) допомогу та представництво інтересів у цивільній справі № 755/16729/25 за позовом АТ «Аграрний Фонд» до ОСОБА_1 у Київському апеляційному суді, Верховному Суді.

Пунктом 5.1.1. вказаного договору передбачено, що за згодою сторін вартість надання правничої допомоги адвокатом у Київському апеляційному суді складає 25 000,00 грн.

Клієнт здійснює оплату адвокату, вказану в п. 5.1 цього договору, на вимогу адвоката (п. 6.1. Договору).

До заяви про ухвалення додаткового рішення адвокат Остапущенко О. О. надав акт прийому-передачі послуг згідно з договором про правничу допомогу від 08.10.2025, складений 26 лютого 2026 року, за яким сторони визначили суму гонорару адвоката за представництво інтересів ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції у розмірі 25 000 грн з зазначенням детального опису робіт та кількості витраченого часу: первинна консультація клієнта; вивчення адвокатом справи, рішення суду першої інстанції у справі, розробка тактики та стратегій судового захисту, вивчення актуальної практики Верховного Суду; підготовка адвокатом апеляційної скарги на додаткове рішення від 07.10.2025, відзиву на апеляційну скаргу, подання процесуальних документів у підсистемі Електронний Суд з надсиланням суду та позивачу; участь у судовому засіданні. Кількість витраченого часу- 6 годин.

Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).

З огляду на те, що акт прийму-передачі послуг згідно з договором про правничу допомогу від 08.10.2025 на обґрунтування підстав для відшкодування витрат на правову допомогу був складений після винесення постанови апеляційного суду, про стягнення витрат на правничу допомогу відповідач заявив у відзиві на апеляційну скаргу, а докази на підтвердження понесених витрат склав та подав до суду за допомогою підсистеми «Електронний суд» 26 лютого 2026 року, тобто одразу після ухвалення судового рішення, отже не настали підстави для оцінки поважності причин неподання доказів понесених витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів (постанова Верховного Суду від 08 січня 2026 року у справі № 607/16193/23).

При цьому колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 21 липня 2025 року у справі № 909/399/24, повернувши відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду справу № 909/399/24, вказала: «Натомість з матеріалів справи № 909/399/24 вбачається, що у відзиві від 07 січня 2025 року на апеляційну скаргу відповідач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, та зазначив про надання відповідних доказів у передбачені процесуальним законом строки. Протягом п`яти днів після ухвалення апеляційним судом постанови по суті спору від 12 березня 2025 року, а саме 16 березня 2025 року, подав заяву щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, до якої долучив докази, що підтверджують заявлений розмір судових витрат (зокрема, акт приймання-передачі наданих послуг, звіт про надання послуг, прибутковий касовий ордер), сформовані 14 березня 2025 року, а отже, після 12 березня 2025 року, що й зумовило відсутність підстав для відмови у задоволенні вказаної заяви відповідача апеляційним судом у зв`язку з необхідністю обґрунтування відповідачем поважних причин неподання відповідних доказів до закінчення судових дебатів у справі».

Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану адвокатом Остапущенком О. О. на стадії апеляційного перегляду справи, колегія суддів враховує наступне.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Враховуючи складність справи, характер наданих послуг та їх реальність й необхідність, участь адвоката Остапущенка О. О. під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції в режимі відеконференції, відсутність в акті від 26 лютого 2026 року наданої правової допомоги вартості кожного з видів послуг, відмови в задоволенні апеляційної скарги на додаткове рішення, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, наявність заперечення позивача щодо неспівмірності наданих послуг, колегія суддів дійшла висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах перегляду цієї справи в суді апеляційної інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Тобто на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 10 000 грн з АТ « Аграрний Фонд».

Верховний Суд в своїх постановах, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18 неодноразово наголошував на тому, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

З огляду на наведене, заява представника відповідача про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 141, 270, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Остапущенко Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Аграрний Фонд» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 гривень.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук