Справа № 533/839/25
Провадження № 2-о/533/2/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді - Козир В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання - Заворотної К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу у порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Козельщинська селищна рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

02 жовтня 2025 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Козельщинського районного суд Полтавської області зі заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

У заяві заявник просив суд встановити факт постійного проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом зі заявою подано клопотання, у якому заявник просив витребувати від Козельщинської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №142/2024, заведеної на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Також заявником подано клопотання про виклик свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які на думку заявника, можуть підтвердити наведені у заяві обставини.

Процесуальні рішення/дії у справі

Ухвалою суду від 07 жовтня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами окремого провадження, призначено судовий розгляд справи на 03 грудня 2025 року (а.с. 29-30).

Цією ж ухвалою суду клопотання заявника задоволено, витребувано від Козельщинської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та викликано у судове засідання свідків. Викликано у судове засідання свідків.

10 жовтня 2025 року від Козельщинської державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 33-95).

27 листопада 2025 року від заінтересованої особи Козельщинської селищної ради надійшли письмові пояснення (а.с. 97).

У судовому засіданні 03.12.2025 судом вислухано пояснення заявника та його представника, досліджено матеріали справи. Протокольною ухвалою суду оголошено перерву у судовому засідання до 28.01.2026 для виклику свідків (а.с. 106-107).

У судовому засіданні 28.01.2026 допитано свідків та оголошено перерву до 17.03.2026, для надання представником заявника додаткового доказу (а.с. 116-117).

12.02.2026 від представника заявника - адвоката Дмитренка О.С. надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (а.с. 126), до якого було додано копію довідки виконавчого комітету Козельщинської селищної ради від 28.01.2026 (а.с.127).

У судове засідання 17.03.2026 заявник та його представник не з`явилися, через канцелярію суду представник заявника - адвокат Дмитренко О.С. подав заяву про розгляд справи за відсутності заявника та представника, заяву підтримав та просив задовольнити.

Від заінтересованої особи - Козельщинської селищної ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи (а.с. 112).

Згідно зі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце його засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Аргументи сторін

Позиція заявника (а.с.3-5)

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла двоюрідна баба заявника - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входило право на земельну ділянку площею 3,48 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка розташована на території Високовакулівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області.

Заповіту ОСОБА_2 не залишила.

Заявник стверджував, що він є єдиним спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 як спадкоємець п`ятої черги спадкування за законом, прийняв після неї спадщину та бажає оформити своє право власності на спадкове майно.

02 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Козельщинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі даного свідоцтва у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та відсутністю документів на підтвердження фактичного прийняття спадщини, роз`яснено йому право на звернення до суду.

У заяві заявник зазначав, що зі досягненням ОСОБА_2 похилого віку та пов`язаним з цим погіршенням стану здоров`я, він забрав її проживати до себе, утримував та доглядав її. Заявник та його померла двоюрідна баба не здійснювали належної реєстрації зміни місця проживання ОСОБА_2 , хоча фактично вона проживала у нього в сім`ї, разом зі заявником та його дружиною, за адресою: АДРЕСА_1 , а згідно з даними реєстрації місця проживання залишилася її попередня адреса: АДРЕСА_2 .

У заявника також залишилися особисті речі, копія паспорту, пенсійне посвідчення, пенсійне посвідчення члена колгоспу, посвідчення учасника війни ОСОБА_2 . Будь-яких інших офіційний документів, які б підтверджували факт проживання ОСОБА_2 разом з ним без реєстрації, у нього немає.

Встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, необхідне йому для настання юридичних наслідків, а саме для оформлення права власності на спадкове майно. Встановити дані факти в позасудовому порядку немає можливості. Тому він вимушений звертатися до суду в порядку окремого провадження із відповідною заявою.

Також заявник на підтвердження правомірності своїх заявлених вимог повідомив суд, що останні роки свого життя ОСОБА_2 була вже досить похилого віку і часто хворіла, тому він забрав її проживати до себе та доглядав за нею. Після її смерті заявник здійснив обряд поховання та вступив у фактичне володіння її майном.

Проживати у сім`ї заявника ОСОБА_2 почала з березня 2003 року. Проживаючи разом, вони вели спільне господарство, у них був спільний бюджет та спільний побут.

Під час спільного проживання, за спільні кошти вони робили косметичний ремонт житлового будинку та господарських будівель, разом несли інші поточні витрати. ОСОБА_2 отримувала пенсію за віком й ці кошти також становили частину їх спільного сімейного бюджету.

При нормативно-правовому обґрунтуванні заяви заявник посилався на статтю 29 Цивільного кодексу України, рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99.

У судовому засіданні 03.12.2025 заявник пояснив, що ОСОБА_2 була похилого віку. Він з дружиною навіть не знали, що існує земельний пай. Дружина заявника знайшла документи у горщику для квітів, й вони звернулися до нотаріуса. У померлої бабусі був син, але він проживав в іншій країні, куди він виїхав у 1962-1963 роках. Вони з дружиною намагались з ним зв`язатися, однак син померлої на похорон не приїхав.

Позиція заінтересованої особи (а.с. 97)

Козельщинська селищна рада у письмових поясненнях зазначила, що згідно з інформацією старости у селах Висока Вакулівка, Мар`янівка та Довге покійна ОСОБА_2 дійсно якийсь час до смерті проживала у ОСОБА_1 , але це ніде не документувалося і точний період проживання невідомий. Козельщинська селищна рада не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батько ОСОБА_6 та мати ОСОБА_7 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 30.11.1959 (а.с. 15, 50, 87).

ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_8 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії № 78 від 11.06.1926 (а.с. 16, 51, 86).

14.08.1947 між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстровано шлюб, що вбачається з витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 27.04.2018 (а.с. 17, 57-58) та з повного витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу від 06.01.2018 (а.с. 52-53).

У зв`язку зі реєстрацією шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_8 ».

Батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батько ОСОБА_9 та мати ОСОБА_12 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01.07.1958 (а.с. 18, 59) та з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 06.01.2018 (а.с. 19, 54-56).

Батьками ОСОБА_13 є батько ОСОБА_6 та мати ОСОБА_7 , що вбачається з копії посвідки про народження серії НОМЕР_3 від 15.11.1916 (а.с. 8, 48, 89).

У зв`язку з реєстрацією шлюбу ОСОБА_13 змінила прізвище на « ОСОБА_14 », що підтверджується копією посвідки про шлюб від 11.08.1940 (а.с. 10, 49, 88).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Високовакулівською сільською радою 10 березня 2004 року (а.с. 14, 44, 90), та копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 02.11.2024 (а.с. 45-47).

Згідно з копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 005507, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 723, ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Козельщинської райдержадміністрації Ради народних депутатів передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,48 гектари, яка розташована на території Високовакулівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 23, 60-61).

Відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.04.2024 (номер витягу НВ-024) земельна ділянка, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту від 16.12.1998 серії ІІІ-ПЛ №005507, має кадастровий № :00:001:1458, площа 2,3808 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 62-72).

Згідно з витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.04.2024 (номер витягу НВ-024) земельна ділянка, власником якої є ОСОБА_2 на підставі Державного акту від 16.12.1998 серії ІІІ-ПЛ № 005507, має кадастровий № :00:001:1459, площу - 1,1040 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 73-83).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (номер інформаційної довідки 76825290) від 01.05.2024 вбачається, що заповіти, спадкові договори померлою ОСОБА_2 не складалися та не укладалися (а.с. 24, 41-42).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (номер інформаційної довідки 78990851) від 02.11.2024 після померлої ОСОБА_2 спадкові справи не заводилися (а.с. 25, 39-40).

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (номер витягу 78990854) 02.11.2024 заведено спадкову справу після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 (а.с. 84, 91).

02 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіна О.О. зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої тітки ОСОБА_2 , яке складається з двох земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що знаходяться на території колишньої Високовакулівської сільської ради Кременчуцького (Козельщинського) району Полтавської області (а.с. 26, 35).

Постановою державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіна О.О. від 02 листопада 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну земельні ділянки, що знаходиться на території колишньої Високовакулівської сільської ради Кременчуцького (Козельщинського) району Полтавської області, в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 , у зв`язку з пропущенням ним терміну на прийняття спадщини (а.с.27, 93-94).

З цієї ж постанови вбачається, що інших спадкоємців після померлої ОСОБА_2 не має.

Зі слів ОСОБА_1 стало відомо, що він є рідним племінником ОСОБА_2 , на підтвердження даного родинного факту пред`явлені свідоцтва про народження та про шлюб, які приєднані до матеріалів спадкової справи, та має право на успадкування майна померлої тітки, але при умові прийняття ним спадщини на підставі рішення суду про надання йому додаткового строку на прийняття спадщини, або надання ним рішення суду про фактичне прийняття ним спадщини.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Козельщинської селищної ради від 11.03.2024 № 27 (а.с. 43), від 12.06.2017 № 566 (а.с. 85) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 була зареєстрована в АДРЕСА_2 . До дня смерті зареєстрована була сама.

Довідкою від 28.01.2026 (а.с. 127) виконавчий комітет Козельщинської селищної ради повідомив, що підтвердити фактичне місце проживання ОСОБА_1 станом на 06 березня 2004 року за адресою: АДРЕСА_1 , не має змоги оскільки у Високовакулівському старостинському окрузі документального підтвердження про дану подію відсутнє.

Заявником надано суду копії особистих документів ОСОБА_2 : пенсійне посвідчення (а.с. 11-12), посвідчення ветерана війни (а.с.13).

Свідок ОСОБА_3 (колишній сусід заявника) у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 жила у с. Довге. Одного разу вона йшла у гості до тещі заявника та впала, там вона у них і залишилася. Більше від них вона не виселялася. Теща заявника також проживала у с. Довге. Заявник працював у м. Кременчук та щодня приїздив до сім`ї у с. Довге. Жили вони всі разом: тітка ОСОБА_15 (теща заявника), ОСОБА_16 (жінка заявника), ОСОБА_17 (заявник), ОСОБА_2 (сестра діда заявника). Померла ОСОБА_2 у 2000-х роках. Свідок щодня возив молоко та постійно бачив ОСОБА_2 на подвір`ї, де жив заявник. Померла ОСОБА_18 у будинку заявника, він займався її похованням, свідок був особисто на похоронах.

Свідок ОСОБА_4 (односелець заявника) пояснив, що ОСОБА_2 - це бабуся заявника, не рідна. Жили вони у тещі заявника разом. Заявник працював у Кременчуці. Свідок, коли виганяв корів на пасовище, постійно бачив бабусю у дворі. Жила вона у них приблизно 6 років. Коли померла (приблизно у 2000-х роках), то ховали її з їхнього двору, все село проводило. Раніше вона сама жила, у неї нікого не було, її хата поросла бур`янами.

Застосовані судом норми права та правові позиції Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Згідно зі ч. 1 -2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст. 1265 ЦК України).

Згідно зі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частинами першою, другою та шостою статті 29 ЦК України (у редакції, чинній станом на дату відкриття спадщини у даній справі) є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, чинній станом на дату відкриття спадщини) передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2023 року у справі № 204/1052/20 вказав, що «під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17».

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 була рідною сестрою діда заявника - ОСОБА_5 , рідною тіткою матері заявника - ОСОБА_19 , а отже є двоюрідною бабою заявника - ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом п`ятої черги, його родинні відносини зі спадкодавицею належним чином підтвердженні. Інші спадкоємці за законом чи за заповітом після померлої ОСОБА_2 відсутні.

Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1 , його представника - адвоката Дмитренка О.С., та оцінивши покази допитаних у судовому засіданні свідків, суд уважає, що вимоги заявника ОСОБА_1 підлягають задоволенню, адже:

- факт, про встановлення якого просить заявник, підтвердився сукупністю досліджених у судовому засіданні належних та достатніх доказів, а саме: письмовими доказами, показами свідків, наявністю у заявника всіх особистих та правовстановлюючих документів спадкодавиці;

- заявник не має іншої можливості встановити та довести факт, що має для нього юридичне значення;

- відсутні інші спадкоємці, які би оспорювали право заявника на спадкування; територіальна громада претензій не мала;

- встановлення факту, про який заявник просить суд, має юридичне значення для нього, тобто від нього залежать виникнення, зміна його майнових прав, пов`язаних зі спадкуванням після померлої ОСОБА_2 ;

- заявник не має іншої (позасудової) можливості встановити та довести факт, що має для нього юридичне значення, адже місце проживання заявника та спадкодавиці було зареєстровано за різними адресами, і довести факт спільного проживання разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини у позасудовому порядку неможливо;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичного факту.

Заявником цілком доведено, що встановлення факту постійного проживання зі спадкодавицею станом на час відкриття спадщини має для нього юридичне значення; в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт він не має можливості. У зв`язку з цим суд задовольняє заяву.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 258, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, нормами матеріального права та висновками Верховного суду, наведеними у мотивувальній частині рішення, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Козельщинська селищна рада, - про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Установити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання через Козельщинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ; тел.: НОМЕР_6 ).

Представник заявника: адвокат Дмитренко Олександр Сергійович (адреса: АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_7 ).

Заінтересована особа: Козельщинська селищна рада (місцезнаходження: вулиця Остроградського, буд. 75/15, селище Козельщина, Кременчуцький район, Полтавська область, 39100; ідентифікаційний код 21063513; електронна пошта: ).

Повне рішення суду складено та підписано 17.03.2026.

Суддя В.П. Козир