Провадження № 2/127/821/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Жмудь О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2026 вищевказана позовна заява була залишена без руху із наданням позивачеві п`ятиденного строку для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документів, що підтверджують сплату судового збору.

05.02.2026 копія ухвали про залишення позовної заяви без руху була отримана позивачем ОСОБА_1 , про що свідчить вчинений нею напис на супровідному листі.

09.02.2026 позивач ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків, з якої вбачається, що недоліки позовної заяви позивачем не усунуто.

В заяві позивач зазначає, що вона є особою з інвалідністю з дитинства, ІІІ група інвалідності, що підтверджується відповідним медичними документами. Інвалідність має стійкий характер і суттєво обмежує її можливості щодо працевлаштування та отримання стабільного доходу.

Крім того, позивач є матір`ю дитини ОСОБА_2 , 2016 року народження, яка навчається у комунальному закладі «Вінницький ліцей №33» та перебуває на її утриманні.

Матеріальний стан у сукупності з наявністю інвалідності з дитинства та обов`язок утримання неповнолітньої дитини об`єктивного унеможливлює сплату судового збору у встановленому законом розмірі без завдання шкоди забезпеченню мінімальних життєвих потреб.

Дослідивши надані позивачкою докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 136 ЦПК України, з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі (ч. 1 ст. 136 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» визначено чіткий перелік підстав, за яких суд може звільнити сторону від сплати судового збору.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», роз`яснено, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 82 ЦПК України (в ред. 2005 року) єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК (в ред. 2005 року) повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Тобто, підставою для звільнення від його сплати є такий, обумовлений виключними обставинами, майновий стан сторони, який об`єктивно унеможливлює сплату нею судового збору у відповідному розмірі.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26.07.2005, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26.07.2005, пункти 63-64).

У зв`язку з цим, при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Всупереч наведеним правовим нормам, позивачем у клопотанні про звільнення сплати судового збору, не додано доказів на підтвердження скрутного матеріального стану позивача, що перешкоджає виконати вимоги законодавства, щодо оплати поданого позову судовим збором (довідки про доходи, про заробітну плату, пенсію, податкова декларація про доходи, тощо).

Пунктом 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Позивачем долучено копія витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування №10223/25/432/Р від 02.10.2025 згідно якого комісія дійшла висновку продовження ІІІ групи інвалідності терміном 3 роки ОСОБА_1 .

Таким чином, з урахуванням зазначеного, у суду відсутні підстави вважати, що позивач підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Крім того позивач додала копію медичного висновку №41/14 про дитину інваліда віком до 18 років від 27.05.2021, зі змісту якого встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю дитини з інвалідністю ОСОБА_2 .

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 звертається до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 спрямовані на захист її особистих немайнових прав та безпосередньо не стосуються реалізації нею прав чи виконання обов`язків законного представника дитини з інвалідністю.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, у суду відсутні підстави вважати, що позивач підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Разом із тим, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачкою було подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду на ухвалу суду від 10.11.2025.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.11.2025 апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з необхідністю сплати судового збору. На виконання вимог цієї ухвали позивачкою судовий збір було сплачено, після чого апеляційне провадження відкрито.

Таким чином, апеляційний суд не встановив підстав для її звільнення та зобов`язав сплатити судовий збір. Факт сплати судового збору свідчить про відсутність об`єктивних перешкод для його внесення.

З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували неможливість сплати судового збору у даній справі, суд доходить висновку, що підстав для звільнення позивачки від сплати судового збору не встановлено.

Відмова у звільненні від сплати судового збору, відстрочці або розстрочці його сплати не порушує положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (про право на справедливий суд), оскільки не перешкоджає вказаній особі у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір, його об`єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

З огляду на те, що позивач не виконав вимоги ухвали від 19.02.2025 про залишення позовної заяви без руху, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню вважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Жмудь