УХВАЛА

16 березня 2026 року

м. Київ

справа № 209/1251/24

провадження № 61-2728ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Ступак О. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Торбєєва Миколи Олександровича, на додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 13 жовтня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик Лариси Леонідівні, державного реєстратора виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Юрченка Дмитра Сергійовича, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради, про стягнення моральної компенсації, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання майна спадковим, поділ спадщини, визнання права власності на спадкове майно та стягнення компенсації.

У травні 2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну предмету позову, в якому просила здійснити відшкодування моральної компенсації, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

22 квітня 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про стягнення понесених судових витрат, в якій вона просила стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 16 500 грн у зв`язку з необґрунтованими діями позивача.

22 квітня 2025 року ОСОБА_3 звернулася до суд із заявою про стягнення компенсації витрат, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 21 000 грн у зв`язку з необґрунтованими діями позивача.

22 квітня 2025 року приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик Л. Л. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 20 000 грн у зв`язку з необґрунтованими діями позивача.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 13 жовтня 2025 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик Л. Л. задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 14 000 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 9 000 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик Л. Л. 9 000 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У березні 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Торбєєва М. О., на додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 13 жовтня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяв відповідачів про відшкодування судових витрат.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно з пунктом 13 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина п`ята статті 142 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Отже, судове рішення першої інстанції стосовно компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи (зокрема, витрат на професійну правничу допомогу), внаслідок необґрунтованих дій позивача є ухвалою щодо визначення розміру судових витрат.

Велика Палата Верховного Суду, у справі № 477/1315/20, під час перегляду ухвали суду першої інстанції та за наслідками її перегляду постанови апеляційного суду, щодо відмови у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, сформував висновок, що ухвала суду першої інстанції стосовно компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи (зокрема витрат на професійну правничу допомогу), внаслідок необґрунтованих дій позивача є ухвалою щодо визначення розміру судових витрат. Оскільки ухвала суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат не належить до переліку ухвал, визначених у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, таку ухвалу не можна оскаржити у касаційному порядку. А тому не можна оскаржити у цьому порядку і постанову апеляційного суду про залишення без змін вказаної ухвали суду першої інстанції. Отже, касаційне провадження за касаційною скаргою відповідачки слід закрити. (пункти 18, 25 ухвали від 28 вересня 2022 року).

Заявниця звернулась з касаційною скаргою на додаткове рішення суду першої інстанції та за наслідками його перегляду постанову апеляційного суду, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, тому до цього додаткового рішення з огляду на його зміст слід застосовувати правила щодо оскарження ухвали суду першої інстанції, оскільки воно є додатковим до ухвали суду про залишення позову без розгляду.

В разі якщо законність залишення позову без розгляду не ставиться під сумнів, а предметом оскарження є лише питання розподілу судових витрат, то судове рішення першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат після її перегляду апеляційним судом касаційному оскарженню не підлягає.

Такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року в справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21).

Отже, за змістом статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, вбачається, що ухвали суду першої інстанції про визначення розміру судових витрат, переглянуті апеляційним судом, не можуть бути оскаржені у касаційному порядку (пункт 13 частини першої статті 353 ЦПК України).

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи наведене, додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 13 жовтня 2025 року та за наслідками його перегляду постанова Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року про визначення розміру судових витрат, не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Торбєєва Миколи Олександровича, на додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 13 жовтня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Красношлик Лариси Леонідівні, державного реєстратора виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Юрченка Дмитра Сергійовича, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради, про стягнення моральної компенсації, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Копію ухвали направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. М. Осіян

О. В. Ступак