Провадження № 2/591/3961/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Косар А. І., секретар судового засідання Шпаченко М. В., розглянув у підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: адвокат Дем`яненко Наталія Петрівна, до Миропільської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року позивач та її представник звернулися до суду з позовом до Миропільської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю. Вимоги мотивовано тим, що позивач зареєстрований та разом з родиною фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 з 2005 року, виконує ремонтні роботи у всіх будівлях та вчиняє інші дії з утримання вказаного об`єкта нерухомості та поліпшення житлових умов, сплачує рахунки за користування газом та електричною енергією. На ім`я позивача відкрито рахунки на сплату за спожиту електроенергію та спожитий природний газ. У зв`язку з відсутністю юридичних підстав, фактично здійснюючи володіння та користування нерухомим майном вже понад десять років, позивач не має можливості в повній мірі розпоряджатися ним на правах власника. Ніхто останні 20 років будинком не цікавився, свої права на нього не пред`являв. Відомості про власника спірного майна в реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Позивач добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше десяти років, а тому у нього наявні правові підстави для набуття права власності на нерухоме майно: житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 .

02 січня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 03.02.2026 сторона позивача заявлені вимоги підтримала з наведених у позові підстав. Відповідач в особі секретаря сільської ради Шаркової Олени подала заяву про проведення засідання у відсутність представника відповідача, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги позивача.

У справі на стадії ухвалення судового рішення оголошено перерву.

Фактичні обставини справи встановлені судом

З початку 2021 року почав діяти новий поділ Сумської області на райони, затверджений Верховною Радою 17 липня 2020 року:Сумський, Конотопський, Шосткинський, Охтирський і Роменський. До новоутвореного Сумського району увійшли території колишніх Сумського, Лебединського, Білопільського та Краснопільського районів.

Позивач ОСОБА_1 та його родина у 2005 році вселились до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та проживають у вказаному будинку на час розгляду справи судом, що підтверджено довідкою Миропільської сільської ради Сумського району Сумської області, обліковими картками об`єкта погосподарського обліку за 2006-2025 роки.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 452842807 від 20.11.2025, відомості про право власності, інші речові права, іпотека, обтяження на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.

Право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

На ім`я позивача відкрито рахунки на сплату за спожиту електроенергію та спожитий природний газ.

Мотиви, з яких виходив Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В силу частини четвертої статті 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу (ЦК) України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Але не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Тобто йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), але не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б із ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац другий частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Верховного Суду у цій справі наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) не знайшла підстав для відступу від наведених вище висновків, оскільки за змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 15 листопада 2022 року у справі № 293/1061/21 (провадження № 61-4347св22), від 15 червня 2023 року у справі № 359/8844/20 (провадження № 61-5539св23) та від 27 березня 2024 року у справі № 462/2756/18 (провадження № 61-15779св20).

Отже, під час розгляду справи позивачем зазначено, а відповідачем не спростовано, що з квітня 2013 року позивач проживає у вказаному будинку, добросовісно володіє ним, відкрито та безперервно і користується більше десяти років. З вимогами про те, що вона незаконно ним володіє і користується ніхто до неї не звертався, в тому числі і представники громади.

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності, об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , є житловий будинок садибного типу, реєстраційний номер якого у Реєстрі будівельної діяльності:Т101:5571-6418-7156-5932, який прийнято в експлуатацію, і може стати предметом набуття за набувальною давністю.

На замовлення ОСОБА_1 29.06.2025 ФОП ОСОБА_3 виготовлений технічний паспорт на житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно Довідки інженера з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_4 від 01 липня 2025 року №1401-23 станом на 10 лютого 2025 року самочинне будівництво та реконструкція не виявлені.

У звіті про незалежну оцінку вартості будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_3 Україна, виконаним суб`єктом оціночної діяльності ТОВ КАСВЯТОЗАРОВ ТА ПАРТНЕРИ 14.10. 2025, ринкова вартість цього будинку та господарських будівель становить 62 000.00 грн.

Згідно з чч. 1-2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин або добровільності їх визнання з боку відповідача.

Ч. 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про задоволення позову на підставі статті 344 ЦК.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до пункту 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Керуючись стст. 200, 206, 258, 263, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт: НОМЕР_2 , виданий Краснопільським РВ УМВС України в Сумській області 22 грудня 2011 р., право власності за набувальною давністю на житловий будинок садибного типу (літер А-1 за планом), 1992 року спорудження з прибудовою (літера а за планом), 1992 року спорудження та прибудовою ( літера а1 за планом), 1992 року спорудження загальною площею 98.5 кв. м., житловою площею 56.2 кв. м., сарай (літера Б за планом), 1994 року спорудження, погрібник ( літера б за планом), 1994 року спорудження, погріб ( літера пг за планом), 1994 року спорудження, вбиральню ( літера Г за планом), 1994 року спорудження, огорожу №1-4 за планом, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК).

Інформація про сторони та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроний за адресою: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання ВПО: АДРЕСА_4 ; представник позивача адвокат Демяненко Наталія Петрівна РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса робочого місця: АДРЕСА_5 ;

відповідач Миропільська сільська рада , юридична адреса: вул. Сумська, 23 с. Миропілля Сумського району Сумської області, 42410; адреса для листування: вулиця Новоміської Сотні, 2, м. Суми, 40030

третя особа ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрона за адресою: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання ВПО: АДРЕСА_4 ;

Суддя А. І. Косар