Провадження № 2-др/727/18/26
20 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого - судді: Одовічен Я.В.
За участю секретаря: Зінич О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат - 1» адвоката Дубіцького А.В., про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Автокомбінат 1» про відшкодування шкоди, -
У поданій заяві посилався на те, що в провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Автокомбінат 1» про відшкодування шкоди.
Рішенням суду від 02.03.2026 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Автокомбінат 1» про відшкодування шкоди відмовлено повністю.

Вказував, що під час судових дебатів у справі, з дотриманням вимог п.8 ст.141 ЦПК України ним було зроблено заяву про те, що відповідач поніс та додатково планує понести судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на оплату послуг судового експерта та витрат на оплату послуг за надання професійної правничої допомоги.

26.12.2025 року відповідачем ТОВ «Автокомбінат-1» проведено оплату на користь Чернівецького НДЕКЦ МВС грошових коштів у сумі 5348 грн. 40 коп. за проведення судової експертизи на виконання ухвали суду від 24.10.2025 року.

Також, 03.03.2026 року відповідач ТОВ «Автокомбінат-1», на виконання зобов`язань по договору з надання правової допомоги, в рамках якого надавались послуги представництва у даній справі, йому було сплачено гонорар у розмірі 60000 гривень.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Автокомбінат-1» 65348 грн. 40 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач та його представник, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, про причини відсутності не повідомляли.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві просив розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення провести в його відсутності.

Відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що у справі слід ухвалити додаткове рішення з огляду на наступне.

Як було встановлено судом, рішенням суду від 02.03.2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» про відшкодування шкоди відмовлено повністю (а.с.163-168).

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частина перша статті 15 ЦПК України визначає, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до пункту 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (частина четверта статті 62 ЦПК України).

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до статей 134, 137, 141 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

З огляду на статтю 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04).

Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина друга статті 141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача у промові в судових дебатах заявив, що відповідачем понесені та будуть понесені додатково судові витрати на оплату проведеної у справі авто товарознавчої експертизи, та професійної правничої допомоги, докази понесення яких будуть подані у визначений ч.8 ст.141 ЦПК України строк.

Представником відповідача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 11.09.2025 року (а.с.74зв.), договір про надання правової допомоги (професійної правничої допомоги) від 11.09.2025 року, укладеного між адвокатом Дубіцьким А.В. та ТОВ «Автокомбінат -1» (а.с.174-175), акт прийому-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 03.03.2026 року платіжні інструкції від 26.12.2025 року та від 03.03.2026 року. (а.с.177-178).

Згідно розділу І договору про надання правової допомогу від 11.09.2025 року, предметом даного договору є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності клієнта у відносинах із фізичними особами, із юридичними особами всіх форм власності, органами державної влади, органами місцевого самоврядування; складання, підписання та подання від імені клієнта заяв (в т.ч. позовних), скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів клієнта у судах всіх інстанцій під час здійснення цивільного судочинства №727/10478/25, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

У п.3 розділу ІІІ договору сторони погодили, що розмір гонорару залежить від досягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт. У разі прийняття судом рішення у справі №727/10478/25 про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у розмірі 10% від ціни позову.

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 03.03.2026 року адвокатом Дубіцьким А.В. було надано, а ТОВ «Автокомбінат-1» у період з 11.09.2025 року по 03.03.2026 року прийняв професійну правничу допомогу, що полягає в: правовий аналіз поданої позовної заяви ОСОБА_1 із додатками, підготовка клопотання про закриття провадження, кількість витраченого часу 7 годин, вартість послуги 14000 гривень; підготовка клопотання про призначення у справі повторної авто товарознавчої експертизи, кількість витраченого часу 8 годин, вартість послуги 16000 гривень; підготовка адвокатського запиту до РСЦ МВС, кількість витраченого часу 1 година, вартість послуги 2000 гривень; підготовка адвокатського запиту до РСЦ МВС, кількість витраченого часу 0,5 годин, вартість послуги 1000 гривень; підготовка адвокатського запиту до РСЦ МВС, кількість витраченого часу 0,5 годин, вартість послуги 1000 гривень; підготовка клопотання про приєднання доказів у цивільній справі №727/10478/25, кількість витраченого часу 3 годин, вартість послуги 6000 гривень; підготовка письмової промови у дебатах в цивільній справі №727/10478/25, кількість витраченого часу 8 годин, вартість послуги 16000 гривень; прийняття участі в судовому засіданні при розгляді справи, кількість витраченого часу 1 година, вартість послуги 2000 гривень; підготовка акту прийому-передачі наданих послуг та заяви на ухвалення додаткового рішення у справі, кількість витраченого часу 1 годин, вартість послуги 2000 гривень.

Загальна вартість наданих послуг 60000 гривень.

20.03.2026 року представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 було подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Вказував, що відповідач вважає, що заявлений розмір витрат на правову допомогу є значно завищеним. Вважає, що вказаний представником відповідача витрачений представником час при наданні правової допомоги явно виходить за межі критерію розумності та співмірності.

Просив зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на правову допомогу з 600000 гривень до 4000 гривень.

Згідно вимог ч.5 ст.137 ЦПК України у разі дотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Суд, визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що за результатами розгляду цієї справи підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь відповідача ТОВ «Автокомбінат-1» виходить з принципів співмірності та розумності судових витрат, враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг відповідачу, складність справи, зокрема те, що справа між тими самим сторонами з приводу тих же правовідносин вже перебувала на розгляді в суді (727/2771/24), де захист прав відповідача здійснював той самий представник, що свідчить про його обізнаність у даному спорі та безумовно вказує на безпідставно завищений розмір витрат на правничу допомогу, заявлений у спорі. Окрім того, суд вважає, з огляду на обізнаність представника із спірними правовідносинами, явно завищеними зазначені показники витраченого часу на виконання відповідних робіт (надання послуг). Суд виходить із реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру та приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь відповідача до 15000 гривень.

Керуючись ст.ст. 133, 137,141, 144, 259, 260, 270, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), проживаючої в АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» (Код ), що знаходиться в м.Чернівці вул. Головна, 190/5,понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Одовічен Я.В.