П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2025 року місто Київ

справа №361/4194/24

провадження № 22-ц/824/735/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Зачепіло Зоряною Ярославівною,

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2024 року, ухвалене у складі судді Радзівіл А.Г.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року позивач ТОВ «Кредит Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якомупросив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 5502997 від 13.11.2022 в розмірі 60375 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту становить - 15000 грн.; прострочена заборгованість за відсотками - 43875 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 1500 грн. та судовий збір у розмірі 2422 грн..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.11.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 5502997, згідно з умовами якого відповідач отримав 15000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 28.11.2022. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконав умови кредитного договору.

Згідно договору Факторингу від 27.02.2023 №91- МЛ укладеним між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 5502997 від 13.11.2022, укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2024 задоволені позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» заборгованість за кредитним договором № 5502997 від 13.11.2022 в розмірі 60375 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» судовий збір в розмірі 2422,40 грн..

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Зачепіло З.Я. 27.03.2025 через засоби поштового зв`язку подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржуване рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вважає, оскаржуване рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Заперечує проти факту укладення кредитного договору від 13.11.2022 та підписання його одноразовим електронним ідентифікатором саме відповідачкою, підпис позивача на паспорті споживчого кредиту не підтверджує факт укладення кредитного договору; вважає що позивачем надано необґрунтований розрахунок заборгованості, зокрема щодо нарахованих відсотків; позивачем не надано повних реквізитів карткового рахунку на який був здійснено переказ кредитних коштів, а сам факт переказу кредитних коштів не підтверджений належним доказом - банківською випискою; відсутні докази направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором № 5502997.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач виклав свої заперечення проти доводів такої, просив рішення суду як законне та обґрунтоване залишити в силі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.05.2025 відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07.11.2025 в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 13.11.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 5502997, згідно з умовами якого відповідач отримала 15000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 28.11.2022.

ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору.

Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6. кредитного договору № 5502997 від 13.11.2022 - позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника. П. 7.1. кредитного договору № 5502997 від 13.11.2022 визначає, що цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи кредитний договір, відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені статями 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням на користь відповідача від ТОВ «Мілоан». Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного Договору підтверджує анкета-заява на кредит № 5502997 позичальника від 13.11.2022, що заповнена відповідачем.

Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №91- МЛ від 27.02.2023.

Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 5502997 від 13.11.2022. Сума заборгованості відповідача становить 60375 грн., відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №91-МЛ від 27.02.2023. З них: прострочена заборгованість за тілом кредиту становить - 15000 грн.; прострочена заборгованість за відсотками - 43875 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить - 1500 грн., що становить загальну суму у розмірі 60375 грн.

Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме - відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 22357409/2 від 07.03.2024.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з їх доведеності належними та допустимими доказами..

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із с статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

У постановах Верховного Суду від 02.11.2021 № 905/306/17, від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором

Установлено, що 27.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 91- МЛ, предметом якого є відступлення права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором (ТОВ «Мілоан») та боржниками. До позовної заяви долучено витяг з реєстру боржників із зазначенням інформації щодо боржника ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит від 13.11.2022 № 5502997 з періодом дії 13.11.2022 по 26.02.2023 на суму тіла кредиту 15000 грн., відсотків на суму 43875 грн. та комісії в розмірі 1500 грн., що в загальному складає 60375 грн. Також, позивачем надано платіжну інструкцію до договору про відступлення права вимоги, копію акту приймання - передачі реєстру боржників до цього ж договору.

Враховуючи наведене, надані докази в сукупності, а також витяг з реєстру боржників, засвідчений підписом та печаткою уповноваженою особою Фактора, є належним та допустимим доказом на підтвердження права вимоги позивача до боржника, а тому наявні підстави вважати, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набув права вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Протилежного судом не встановлено та відповідачем не спростовується.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин 1, 3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частини 4, 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 зазначеного Закону передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Водночас електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

При цьому, з системного аналізу зазначених вище положень закону вбачається, що з урахуванням особливостей такого договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також установлено, що 13.11.2022 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 5502997. Сума кредиту складає 15000 грн. (п. 1.2 договору), загальним строком на 105 днів з 13.11.2022 (п.1.3 договору). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 28.11.2022 (п.1.3.1). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 26.02.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (п.1.3.2). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 28.11.2022 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 26.02.2023. Комісія за надання кредиту складає 1500 грн. та нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору). Проценти за користуванням кредитом протягом пільгового періоду 3375 грн. за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредиту протягом пільгового періоду. (п. 1.5.2 договору). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 40500 грн. за стандартною ставкою 3 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.3). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок НОМЕР_1 (а.с.16).

Цей договір підписаний у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

На зазначений рахунок платіжної картки були перераховані кошти, відповідно до умов Договору про споживчий кредит, що підтверджується платіжним дорученням № 86888270 від 13.11.2022 (копія міститься в матеріалах справи), призначення платежу: кошти згідно договору 5502997 та довідкою про ідентифікацією наданою первісним кредитором. (а.с.28, 30).

Відтак, первісний кредитор свої зобов`язання за договором № № 5502997 виконав.

Доводи апеляційної скарги щодо протилежного не знайшли своє підтвердження матеріалами справи.

Так дійсно, позивачем не надано банківської виписки, що з урахування правових висновків Верховного Суду є належним та допустим доказом на підтвердження факту перерахування коштів, проте в свою чергу, на спростування висновків суду першої інстанції, подаючи апеляційну скаргу відповідач також таку не надала, зважаючи на те, що для ОСОБА_1 відсутні обмеження для її отримання з банку (позивач може отримати виписку з банку тільки на підставі ухвали суду).

Принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПУ України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Міжнародні стандарти у сфері судочинства приділяють значну увагу питанням дотримання принципу змагальності судового процесу.

Так, у пункті 30 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи «Щодо якості судових рішень» міститься положення, згідно з яким дотримання принципів змагальності та рівності сторін є необхідними передумовами сприйняття судового рішення як належного сторонами, а також громадськістю.

Так, у справі «Салов проти України» (заява №65518/01, п. 87) Суд зробив висновок, що принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу («Руїс-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), заява №12952/87, п. 63).

У справі «Лазаренко та інші проти України» (№70329/12, п. 37) Суд нагадує, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи наведене, на підтвердження своїх позовних вимог ТОВ «»ФК «Кредит Капітал» надав копію договору про споживчий кредит від 13.11.2022 з додатками (а.с.14-27), анкету - заяву на отримання кредиту (а.с.33), довідку надану первісним кредитором про укладання з ОСОБА_1 договору про споживчий кредит № 5502997 від 13.11.2022 (а.с.28), платіжне доручення № 86888270 від 13.11.2022 (а.с. 30), відомість про щоденні нарахування та погашення (а.с.34-35), виписку з особового рахунку за кредитним договором № 5502997 від 13.11.2022 (а.с.36), договір відступлення права вимоги від 27.02.2023 № 91-МЛ з додатками та витяг з реєстру боржників до договір відступлення права вимоги від 27.02.2023 (а.с.38-50), копію направленої боржнику претензії (а.с.52).

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом установлено, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживче кредитування від 13.11.2022 № 5502997 на умовах визначених у договорі (тіло кредиту 15000 грн., комісія 1500 грн., проценти за користуванням кредитом протягом пільгового періоду 3375 грн. за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду та проценти за користуванням кредитом протягом поточного періоду 40500 грн. за стандартною ставкою 3 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредиту протягом пільгового періоду), строк дії договору 105 днів з 13.11.2022 по 26.02.2023.

Враховуючи наведене, заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту складає 15000 грн., за відсотками 43875 грн., за комісією 1500 грн., що разом складає суму 60375 грн.

Крім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 має сплатити заборгованість саме на користь позивача, право вимоги якого є доведеним.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а зводяться до незгоди з такими. Крім того, одним із аргументів апеляційної скарги було посилання на відсутність дій позивача для досудового врегулювання спору, що свідчить про визнання існування спору між сторонами, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Зачепіло Зоряною Ярославівною,залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2024 року залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус