Справа № 703/6153/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Овсієнка І.В.,

за участю

секретаря судового засідання Батаргіної Т.М.,

позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом адвоката Левченко М.Є.,

відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом адвоката Петренка В.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі судових засідань в м. Сміла Черкаської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна, що у спільній частковій власності, стягнення грошової компенсації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна в натурі та стягнення грошової компенсації,

у с т а н о в и в :

08.09.2025 ОСОБА_1 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 , просить виділити в натурі 1/2 частину із житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити в натурі 1/2 частину із земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0100 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; стягнути із ОСОБА_2 грошову компенсацію 1/2 частки ринкової вартості автомобіля «ВАЗ-21150», причепа легкового марки ПР модель ПВА-У5 та автомобіля марки «Фіат» у загальному розмірі 181639,00 грн; припинити право спільної часткової власності на вказане рухоме і нерухоме майно.

21.10.2025 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , просить стягнути з останньої на його користь компенсацію за 1/2 частку у спільному автомобілі «Фіат» у розмірі 113941,50 грн, залишивши це майно у власності ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 30.10.2025 вимоги зустрічного позову об`єднані в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою від 19.11.2025 в справі призначене врегулювання спору за участю судді, що ухвалою від 17.12.2025 припинене відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 204 ЦПК України, справу передано на повторний авторозподіл.

Ухвалою суду від 23.12.2025 в справі призначене підготовче судове засідання, що проводиться новим складом суду.

В підготовчому судовому засіданні 19.03.2026 позивач за первісним позовом, ОСОБА_1 , через представника, звернулася із письмовою заявою про відмову від позовних вимог в частині виділення їй в натурі 1/2 частини житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель та споруд, а також 1/2 частини земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :01:001:0100, що за адресою АДРЕСА_1 . При цьому заявлене клопотання про повернення частини сплаченого судового збору в порядку, що передбачений ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Відповідна заява обґрунтовується тим, що 16.03.2026 сторонами укладений договір купівлі-продажу, внаслідок чого спірне нерухоме майно відчужене третій особі, право спільної часткової власності сторін на нього припинене, що є підставою для закриття провадження в частині позовних вимог про виділ з нерухомого майна, що є предметом первісного позову, на підставі ч. 3 ст. 206 ЦПК України.

За п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом ч. 1-3, 5 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відмова від позову - це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу. Відмова позивача від позову є формою реалізації диспозитивності цивільного судочинства.

За приписами ст. 13 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Складовою зазначеного принципу є можливість суб`єкта відмовитися від свого права чи інтересу. Тобто, право особи на звернення до суду з позовом рівною мірою стосується й права такої особи на відмову від такого позову або частини позовних вимог та є формою реалізації одного із принципів цивільного судочинства.

Враховуючи, що заява про відмову від позову є формою реалізації принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого положеннями п. 5 ч. 2 ст. 2, ст. 13 ЦПК України, за відсутності передбачених законом підстав не прийняти відповідну заяву, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви позивача.

У зв`язку із викладеним провадження в справі в частині вимог, від яких позивачка відмовилася і така відмова прийнята судом, підлягає закриттю.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні 19.03.2016 відповідачем за первісним позовом та його представником подана підписана сторонами мирова угода та сторони звернулися до суду зі спільною заявою, якою просили затвердити укладену між ними мирову угоду щодо решти позовних вимог, а провадження у справі закрити.

Відповідно до умов мирової угоди, сторони визнають встановлену за висновками спеціаліста вартість об`єктів рухомого майна, що перебуває у їх спільній частковій власності, а саме автомобіля «ВАЗ-21150» 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 82980,00 грн, причепа «ПР ПВА-У5» 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 16415,00 грн, автомобіля «Fiat Qubo» 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 263883,00 грн, дійшли згоди щодо припинення права спільної часткової власності на вказані об`єкти рухомого майна.

За умовами мирової угоди, ОСОБА_2 отримує у власність автомобіль «ВАЗ-21150» 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та причіп «ПР ПВА-У5» 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , а ОСОБА_1 отримує автомобіль «Fiat Qubo» 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 та зобов`язується сплатити на користь ОСОБА_2 різницю у вартості транспортних засобів.

Сторони відмовляються від взаємних претензій щодо понесених судових витрат.

Дослідивши наявні матеріали справи та вивчивши мирову угоду, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Смілянського міськрайсуду від 12.12.2024 в справі №703/3489/23, провадження 2/703/109/24, що залишене без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 20.03.2025, у порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину рухомого майна, а саме автомобіля марки «ВАЗ-21150» 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , причепа легкового марки ПР модель ПВА-У5 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля марки «Fiat Qubo» 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 .

Відтак станом на час розгляду судом мирової угоди, сторонам на праві спільної часткової власності, в рівних частках, по 1/2 частині, належать автомобіль «ВАЗ-21150» 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , причіп «ПР ПВА-У5» 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль «Fiat Qubo» 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 .

З вказаного вище рішення суду вбачається, що право власності на вказані транспортні засоби зареєстроване за ОСОБА_3 (прізвище позивачки за первісним позовом в даній справі під час перебування у шлюбі).

Згідно з ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Отже, укладення мирової угоди є правом сторін, яким вони можуть скористатися у будь-який момент судового розгляду, тобто після відкриття провадження у справі судом першої, апеляційної чи касаційної інстанції та до ухвалення судового рішення за результатами такого розгляду.

Судом роз`яснено та встановлено, що сторонам зрозумілі наслідки ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням мирової угоди, про що зазначено у мировій угоді, передбачені ч. 5 ст. 207 ЦПК України підстави для відмови в затвердженні мирової угоди відсутні, а тому суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної сторонами мирової угоди.

Водночас зважаючи на відомості про набуття у власність ОСОБА_2 двох транспортних засобів, право на які зареєстроване за ОСОБА_4 , хоча і належить останнім в рівних частках, а також набуття останньою права власності на автомобіль «Fiat Qubo», що зареєстрований за нею, однак 1/2 в праві власності на нього на підставі вказаного рішення суду належить ОСОБА_2 , суд вважає за доцільне визнати за кожною зі сторін право власності на об`єкти рухомого майна відповідно до досягнутої ними угоди. На переконання суду, вказане дозволить уникнути невизначеності у правовому статусі спірного майна та не виходить за межі угоди, переданої для затвердження, оскільки її умови беззастережно передбачають припинення спільної власності та набуття кожною зі сторін права власності на окремі об`єкти рухомого майна.

Відповідно до ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом. У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди, ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Ураховуючи, що укладена сторонами мирова угода не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах обох сторін, суд вважає за можливе затвердити мирову угоду, а провадження у справі закрити.

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за квитанціями №6819-6115-6720-0494 від 08.09.2025 та №7829-4069-3307-7552 від 24.09.2025, з урахуванням подання позову в електронній формі, сплачено загалом 8651,78 грн судового збору.

У зв`язку із відмовою від позову в частині вимог майнового характеру та двох вимог немайнового характеру, ОСОБА_1 слід повернути із Державного бюджету 50% судового збору за звернення до суду із вказаними вимогами, що становить 3114,69 грн.

Крім того, у зв`язку із укладенням сторонами мирової угоди, що затверджена судом, ОСОБА_1 слід повернути із Державного бюджету 50% судового збору за решту позовних вимог, щодо яких сторонами досягнуто мирової угоди, відповідна сума становить 1166,20 грн.

За платіжною інструкцією №660 від 22.10.2025 ОСОБА_2 сплачено 1211,20 грн за звернення до суду із позовом майнового характеру, тому останньому на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України слід повернути 50% судового збору у зв`язку із укладенням мирової угоди, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 207, 255, 256, 258-261, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позовних вимог за первісним позовом у частині виділення їй в натурі 1/2 частини житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель та споруд, а також 1/2 частини земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :01:001:0100, що за адресою АДРЕСА_1 .

Затвердити мирову угоду, укладену 19.03.2026 між позивачем за первісним позовом, відповідачем за зустрічним позовом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 та відповідачем за первісним позовом, позивачем за зустрічним позовом, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , у справі №703/6153/25, згідно з якою:

1. В порядку виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль «Fiat Qubo» 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 .

2. В порядку виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль «ВАЗ-21150» 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та причіп «ПР ПВА-У5» 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

3. Зобов`язати ОСОБА_1 протягом 5-ти днів із дати набрання законної сили даним судовим рішенням, сплатити на користь ОСОБА_2 82244 (вісімдесят дві тисячі двісті сорок чотири) грн різниці у вартості фактично розподілених об`єктів рухомого майна.

4. Після проведення розрахунку за різницю у вартості фактично розподілених об`єктів рухомого майна, перереєстрації за ОСОБА_2 транспортних засобів у встановленому порядку, сторони зобов`язуються не заявляти одна до іншої жодних інших вимог, що витікають із проведеного між ними поділу в натурі зазначених об`єктів.

5. Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на автомобілі «Fiat Qubo» 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , «ВАЗ-21150» 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та причіп «ПР ПВА-У5» 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

6. Сторони відмовилися від взаємних претензій з приводу судових витрат.

Провадження в справі №703/6153/25, провадження 2/703/176/26 закрити.

Повернути позивачеві за первісним позовом, ОСОБА_1 з державного бюджету 4280 (чотири тисячі двісті вісімдесят) грн 89 коп судового збору, сплаченого при поданні позову згідно із квитанціями №6819-6115-6720-0494 від 08.09.2025 та №7829-4069-3307-7552 від 24.09.2025, шляхом зобов`язання Головного Управління Державної казначейської служби України у Черкаській області повернути судовий збір у зазначеній сумі.

Повернути позивачеві за зустрічним позовом, ОСОБА_2 з державного бюджету 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп судового збору, сплаченого при поданні позову згідно із платіжною інструкцією №660 від 22.10.2025, шляхом зобов`язання Головного Управління Державної казначейської служби України у Черкаській області повернути судовий збір у зазначеній сумі.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом.

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 денний строк з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Повний текст ухвали складений 23.03.2026.

Суддя І.В.Овсієнко