Справа № 202/953/26
Провадження № 2/202/2680/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпра Недобитюк Н.В., розглянувши клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про надання строку для примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

23.03.2026 року через систему «Електронний суд» представником відповідача подано заяву про надання строку для примирення тривалістю два місяці та зупинення провадження у справі. Клопотання мотивовано тим, що сторони перебувають у шлюбі з 2010 року, мають двох неповнолітніх дітей, а відповідач має бажання зберегти сім`ю.

24.03.2026 року від представника позивачки ОСОБА_4 надійшли заперечення проти задоволення вказаної заяви. Позивачка категорично відкидає можливість примирення, посилаючись на те, що сімейні відносини фактично припинені з березня 2022 року, наразі вона перебуває за межами України, а шлюб існує лише формально. Крім того, представник позивачки наголосив, що примирення суперечить моральним засадам суспільства, оскільки рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2024 року у справі № 757/22657/24-ц встановлено батьківство відповідача щодо дитини, народженої іншою жінкою у 2015 році під час перебування сторін у шлюбі. Також вказано на процесуальні зловживання з боку відповідача при направленні копії заяви.

Дослідивши матеріали справи та доводи сторін, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно з частиною 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини 3 ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Надання строку для примирення є правом, а не обов`язком суду. Суд бере до уваги, що позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу та заперечує проти надання строку для примирення. Зважаючи на тривалий час фактичного непроживання сторін однією сім`єю, а також підтверджений судовим рішенням факт народження у відповідача дитини від іншої жінки в період перебування у шлюбі з позивачкою, суд вважає, що надання строку для примирення матиме формальний характер, суперечитиме волевиявленню позивачки, принципу добровільності шлюбу та моральним засадам суспільства.

Окрім того, примусове збереження шлюбу, який фактично розпався, не відповідатиме інтересам сторін.

За таких обставин, підстави для задоволення клопотання представника відповідача про надання строку для примирення та зупинення провадження у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 24, 56, 111 СК України, ст.ст. 240, 258, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про надання строку для примирення та зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н. В. Недобитюк