ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/357/26 Доповідач: Воронцова Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя- доповідач): Воронцової Л.П.,

суддів: Майданіка В.В.,

Склярської І.В.,

секретар Андреєва В.В.,

учасники справи:

позивач - Державна іпотечна установа

представник позивача - адвокат Петровська Ірина Юріївна,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні апеляційну скаргу - Державної іпотечної установи, поданої представником Петровською Іриною Юріївною на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2025 року, ухвалене суддею Ус О.В., дата складання повного судового рішення 17.12.2025, у цивільній справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради про розірвання договору та примусове виселення з предмету лізингу без надання іншого житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2024 року Державна іпотечна установа звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- розірвати Договір фінансового лізингу №ФЛ202000650, посвідчений 04.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хильою О.В. за реєстровим №1320, який укладений між Державною іпотечною установою та ОСОБА_1 ;

- визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі законного представника ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності Державній іпотечній установі шляхом вилучення запису про інше речове право: 38041892, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- примусово виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі законного представника ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності Державній іпотечній установі, без надання іншого житлового приміщення;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи сплачений судовий збір в розмірі 6 056,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що між Державною іпотечною установою та ОСОБА_1 04.09.2020 був укладений Договір фінансового лізингу №ФЛ202000650, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хильою О.В. за реєстровим №1320. За умовами вказаного договору, лізингодавець передав лізингоодержувачу в строкове платне володіння та користування об`єкт житлової нерухомості, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності Державній іпотечній установі. Пунктом 1.4 договору передбачено, що предмет лізингу передається у фінансовий лізинг ОСОБА_1 у платне володіння та користування на строк до 01.05.2037 року включно, але не менше ніж на 1 рік. ОСОБА_4 за умовами договору зобов`язався сплачувати лізингові платежі, до яких включено відшкодування вартості предмету лізингу в сумі не менше 5888,989 грн. та винагороду за отриманий фінансовий лізинг предмет лізингу в строки та порядку, визначеними договором. Розмір відсоткової ставки винагороди за отримане у фінансовий лізинг житло становить 15,3% річних. 04.07.2022 Державна іпотечна установа отримала лист Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 30.06.2022 №1961/04/20-2022, яким Орган забезпечення житлом повідомив ДІУ, що у зв`язку зі звільненням із служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 договір про компенсацію частини лізингових платежів від 22.09.2020 року № ДК202000895 припинив свою дію. Пунктом 7.1 договору передбачено підстави припинення договору до яких віднесено - звільнення заявника зі служби. У зв`язку з розірванням Договору компенсації, з липня 2022 року зобов`язання за Договором фінансового лізингу ОСОБА_1 мав виконувати самостійно, з урахуванням умов щодо строків і обсягу сплати лізингових платежів, визначених Договором фінансового лізингу.

ОСОБА_1 припинив виконувати належним чином свої договірні зобов`язання, внаслідок чого з 06.05.2022 р. виникла прострочена заборгованість та станом на 21.10.2024 р. становить 595 567,76 грн. У зв`язку з несплатою ОСОБА_1 щомісячних платежів за Договором фінансового лізингу більше ніж 90 календарних днів, Позивач на підставі п.5.5. та п.5.7. Договору фінансового лізингу звернувся до ОСОБА_1 з Вимогою про дострокове розірвання договору фінансового лізингу та звільнення (виселення) предмету лізингу від 16.07.2024 №2148/15/36, яка була надіслана на відомі адреси ОСОБА_1 цінним листом з описом вкладення, однак конверт повернуто за закінченням терміну зберігання. З огляду на значне порушення умов відповідачем договору фінансового лізингу, позивач змушений звернутись до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2025 року позов Державної іпотечної установи задоволено частково.

Розірвано Договір фінансового лізингу №ФЛ202000650, посвідчений 04.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хильою О.В. за реєстровим №1320, який укладений між Державною іпотечною установою та ОСОБА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Здійснено розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що відповідач ОСОБА_1 звільнений зі служби з ГУНП в Херсонській області, а відтак договір про компенсацію частини лізингових платежів від 22.09.2020 року №ДК202000895 припинив свою дію, внаслідок чого у ОСОБА_1 виник обов`язок самостійного внесення лізингових платежів за договором лізингу. В той же час, як встановлено з розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 починаючи з квітня 2022 року припинив виконувати свої зобов`язання та вносити лізингові платежі, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка як станом на день звернення позивача до суду, так і на день ухвалення судом рішення відповідачем не погашена, на письмові вимоги позивача про усунення порушень відповідач не прореагував. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про розірвання договору фінансового лізингу підлягають задоволенню.

Вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, яка належить на праві приватної власності Державній іпотечній установі шляхом вилучення запису про інше речове право 38041892 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не наведено жодних обґрунтувань вказаній вимозі, а розірвання договору лізингу приводить сторони у попередній до його складання стан.

Відповідачі за відомостями УДМС України в Херсонській області зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Відомостей про їх місце реєстрації за адресою предмета лізингу АДРЕСА_3 та їх фактичне проживання у житлі судом не встановлено та позивачем не доведено, а відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог представник Державної іпотечної установи ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу посилаючись на те, що воно винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права, підлягає скасуванню внаслідок неповно встановлених обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Загалом доводи апеляційної скарги передають зміст позовної заяви. Заявник зазначає, що відповідно до п.6.1.4. Договору фінансового лізингу, Лізингоодержувач-Відповідач-1 зобов`язаний у разі несплати лізингових платежів протягом 90 (дев`яносто) календарних днів, на вимогу Лізингодавця-ДІУ повернути Предмет лізингу у стані, в якому Предмет лізингу було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому Договорі.

У разі дострокового розірвання Договору фінансового лізингу, Відповідач-1 зобов`язаний повернути Предмет лізингу Державній іпотечній установі у належному і справному стані з урахуванням умов Договору (п.6.1.10. Договору фінансового лізингу).

Якщо договір фінансового лізингу розривається, основним наслідком цього є обов`язок лізингоодержувача та осіб, які проживають разом з ним, звільнити житло/майно, оскільки у них зникає правова підстава користування таким житлом. У разі невиконання такого обов`язку в добровільному порядку зазначені особи підлягають виселенню на підставі рішення суду. При цьому не має значення, чи є у лізингоодержувача та осіб, що проживають разом з ним, інше житло, чи ні. Розірвання договору фінансового лізингу є підставою визнання втрати права користування шляхом вилучення запису з Державного реєстру речових прав, а також виселення з предмету лізингу.

ДІУ як власник квартири-предмету лізингу відповідно до положень статті 392 ЦК України має право вимагати усунення будь-яких перешкод у користуванні належним йому на праві власності житловим будинком, а тому навіть сам факт проживання Відповідачів у Предметі лізингу без його згоди, свідчить про порушення його права власності на належне йому нерухоме майно та створення перешкод у вільному користуванні належним йому майном на свій розсуд, а отже є безумовною підставою для їх виселення,

Згідно з ч.2 ст.7 Закону України "Про фінансовий лізинг" Лізингоодержувач має право користуватися та у майбутньому набути у власність об`єкт фінансового лізингу, за умови належного виконання Лізингоодержувачем своїх зобов`язань, за Договором фінансового лізингу, у тому числі із сплати лізингових та інших платежів, а також (у разі виникнення) неустойки (штрафу, пені), якщо інше не передбачено таким договором.

Просила скасувати заочне рішення суду в частині відмовлених позовних вимог, ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Визнати відповідачів такими, що втратили право користування за квартирою АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності Державній іпотечній установі шляхом вилучення запису про інше речове право: 38041892, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Примусово виселити відповідачів із квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності Державній іпотечній установі без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи сплачений судовий збір в розмірі 7 267,20,00 грн.

Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

Провадження в суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2026 визначено склад колегії суддів для розгляду справи : Воронцова Л.П. ( суддя- доповідач), судді Майданік В.В., Склярська І.В.

Ухвалою суду від 23.01.2026 апеляційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків, витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 30.01.2026 відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.02.2025 справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судом обставини справи

04 вересня 2020 року між Державною іпотечною установою та ОСОБА_1 укладено договір фінансового лізингу №ФЛ202000650, за п. 1.1 якого лізингодавець зобов`язується передати лізингоодержувачу в строкове платне володіння та користування об`єкт житлової нерухомості, що належить лізингодавцю на праві власності та передати його у власність лізингоодержувачу на умовах, визначених договором, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт житлової нерухомості, володіти та користуватись ним протягом усього строку фінансового лізингу, та після повного виконання умов договору та сплати всіх лізингових платежів набути його у власність на підставі договору. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хильою О.В., зареєстрований в реєстрі за №1320.

Згідно п. 1.2 договору, на дату підписання договору права власності на об`єкт житлової нерухомості квартира АДРЕСА_1 , складається з 3 житлових кімнат, загальна влоща 73,7 кв.м, житлова площа 38,7 кв.м, що передається у фінансовий лізинг належить лізингодавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.08.2020 року, укладеного між лізингодавцем та ОСОБА_6 .

Предмет лізингу передається лізингодавцем у фінансовий лізинг лізингоодержувачу у платне володіння та користування на строк до 01.05.2037 року включно, але не менш ніж на 1 рік( п.1.4).

З метою укладення договору фінансового лізингу надано нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_2 про згоду на укладання договору, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Р.В. 02.09.2020 року, за реєстровим №881 (п. 1.9 договору).

Пунктом 2.3 Договору визначено розмір відсоткової ставки винагороди за отримане у фінансовий лізинг житло.

Відповідно до п. 2.4 договору, лізингоодержувач зобов`язується щомісячно сплачувати лізингові платежі, до яких включено відшкодування вартості предмету лізингу в сумі не менше 5 888,98 грн, та винагороду за отриманий у фінансовий лізинг предмет лізингу в строки та порядку, визначеному договором.

Згідно п. 3.1 договору, лізингодавець надає згоду на те, що в предметі лізингу можуть бути зареєстровані та проживатимуть такі особи: лізингоодержувач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначені в цьому пункті договору особи набувають рівних з лізингоодержувачем прав та обов`язків щодо користування предметом лізингу. Лізингоодержувач несе відповідальність перед лізингодавцем за порушення умов договору особами, які проживають разом із ним. Реєстрація місця проживання лізингоодержувача та осіб, які проживатимуть разом з ним, за адресою розташування предмету лізингу здійснюється в порядку, встановленому чинним законодавством України. Вселення до предмету лізингу інших осіб, які не вказані у договорі, для постійного проживання в ньому можливе тільки після отримання на це письмової згоди Лізингодавця.

Протягом усього строку дії Договору Предмет лізингу є власністю лізингодавця (п. 4.1 договору).

Згідно п. 5.5 договору лізингодавець має право відмовитись від договору та/або вимагати звільнення (виселення) лізингоодержувача та осіб, що проживають разом з ним, з предмету лізингу без надання іншого житлового приміщення, у тому числі у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду, зокрема, у випадку:

- прострочення сплати лізингових платежів (частково або у повному обсязі) більше 90 календарних днів;

- інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 5.6 договору у разі розірвання договору за рішенням суду, повернення лізингодавцем коштів здійснюється відповідно до рішення суду. Лізингоодержувач та інші особи, які разом з ним проживали, підлягають виселенню з предмету лізингу на підставі рішення суду, без надання іншого житла.

Лізингодавець направляє письмове попередження Лізингоодержувачу про розірвання Договору не пізніше ніж за 2 (два) календарних місяця. При розірванні Договору Лізингоодержувач та інші особи, які проживають разом з ним, зобов`язані звільнити Предмет лізингу протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати розірвання Договору (п.5.7 Договору).

Пунктом 5.8 Договору передбачено, що повернення Предмету лізингу з фінансового лізингу при відмові від цього Договору або його достроковому розірванні здійснюється з врахуванням:

-звільнення (виселення) Лізингоодержувачем та особами, що проживають разом з ним, з Предмету лізингу, без надання іншого жилого приміщення, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати розірвання (припинення) Договору;

- підписання Акту приймання-передачі Предмету лізингу з фінансового лізингу;

- подання суб`єкту державної реєстрації прав необхідних документів для внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 5.9 Договору у разі якщо Предмет лізингу було звільнено Лізингоодержувачем без підписання Акту приймання передачі в порядку, визначеному Договором, Лізингодавець не несе відповідальності за майно Лізингоодержувача та/або третіх осіб, яке залишилося в Предметі лізингу, та за будь-які збитки, понесені Лізингоодержувачем та/або третіми особами у зв`язку з неправомірними діями Лізингоодержувача, та недотримання умов Договору щодо звільнення Предмету лізингу.

Згідно до п.6.1.4. Договору, Лізингоодержувач зобов`язаний у разі несплати лізингових платежів протягом 90 (дев`яносто) календарних днів, на вимогу Лізингодавця-Позивача повернути Предмет лізингу у стані, в якому Предмет лізингу було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому у Договорі.

У разі дострокового розірвання Договору, а також, якщо лізингоодержувач, після закінчення строку дії договору, не реалізує своє право на придбаня предмету лізингу у власність, зобов`язаний повернути Предмет лізингу лізингодавцю у належному і справному стані з урахуванням умов Договору (п.6.1.10 договору).

Згідно з п.7.1.2. Договору, Лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача дотримання строків сплати лізингових платежів, передбачених Договором та вимагати повернення переданого у фінансовий лізинг Предмету лізингу, якщо Лізингоодержувач не сплатив лізингових платежів протягом 90 (дев`яносто) календарних днів.

Договір припиняється в разі розірвання Договору за рішенням суду ( п.9.6.4 Договору).

Відповідно до п. 9.7.3. Лізингодавець має право розірвати Договір, згідно чинного законодавства України, якщо Лізингоодержувач прострочив сплату лізингових платежів більше 90 (дев`яносто) календарних днів;

Сторони несуть повну відповідальність за правильність вказаних ними в Договорі реквізитів та зобов`язуються протягом 5 (п`яти) робочих днів у письмовій формі повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несуть ризик настання пов`язаних із ним несприятливих наслідків ( п.12.3 Договору).

Згідно акту приймання-передачі нерухомого майна від 04.09.2020 року, Державна іпотечна установа передала, а ОСОБА_1 прийняв у володіння та користування об`єкт житлової нерухомості, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

04 вересня 2020 року між Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області та Державною іпотечною установою і ОСОБА_1 укладено договір про компенсацію частини лізингових платежів № ДК202000832, за яким, з метою надання державної підтримки на придбання доступного житла Орган забезпечення житлом здійснює компенсацію частини лізингових платежів за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством, шляхом їх перерахування на поточний рахунок ДІУ, вказаний у п. 9 цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору, житлом є 3 кімнатна квартира загальною площею 73,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Вартість житла, що передається ДІУ заявнику у фінансовий лізинг становить 1 181 000,00 грн., без ПДВ (п. 1.3 договору).

Згідно п. 1.4 договору, вартість житла, що підлягає компенсації частини лізингових платежів, згідно Порядку та цього договору становить 1 177 795,12 грн, без ПДВ.

Відповідно до Порядку та на виконання умов Договору, Орган забезпечення житлом, згідно отриманого від ДІУ Реєстру платежів за формою, наведеною у Додатку 2 до Договору, зобов`язується щомісячно компенсувати частину лізингових платежів.

У відповідності до п. 7.1 договору, договір припиняється у разі звільнення заявника зі служби (крім випадків, зазначених у п. 24 Порядку); дострокового розірвання договору фінансового лізингу; прострочення заявником сплати лізингових платежів більше ніж на 90 днів.

Згідно листа від 30.06.2022 року №1961/04/20-2022 Головного управління національної поліції в Херсонській області та копії витягу з наказу №324 о/с від 22.06.2022 року ГУНП в Херсонській області вбачається, що ОСОБА_1 звільнено згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

15.08.2022 року за вих. №1724/11/3 Державною іпотечною установою на адресу ОСОБА_1 надіслано Плановий графік платежів для подальшого погашення заборгованості за договором фінансового лізингу у зв`язку із отриманням листа про звільнення з ГУНП в Херсонській області та припинення дії Договору про компенсацію частини лізингових платежів №ДК202000832 від 04.09.2020 р.

18.10.2023 року за вих. №3281/11/3 Державною іпотечною установою на адресу ОСОБА_1 надіслано повідомлення про наявність простроченої заборгованості за договором фінансового лізингу, у якому повідомлено про допущення прострочення сплати щомісячних лізингових платежів в сумі 336 139,75 грн. в кількості 529 днів станом на 16.10.2023 р. Зазначено про необхідність протягом 14 календарних днів з дня отримання цього повідомлення сплатити в повному обсязі всю суму простроченої заборгованості.

21.10.2023 року за вих. №3645/32/3 Державною іпотечною установою на адресу ОСОБА_1 надіслано повідомлення про сплату заборгованості за договором фінансового лізингу, у якому повідомлено, що станом на 20.11.2023 року обліковується заборгованість за щомісячними лізинговими платежами у розмірі 358 049,39 грн, в тому числі винагорода лізингодавця за отримане у фінансовий лізинг житло із розрахунку 17,8% річних від фактичного залишку несплаченої частини вартості предмету лізингу у сумі 252 342,19 грн. Зазначено вимогу про погашення протягом 7 календарних днів з дня отримання цього повідомлення простроченої заборгованості за щомісячними лізинговими платежами та винагороди лізингодавця за отримане у фінансовий лізинг житло. Попереджено, що у разі несплати заборгованості договір вважатиметься розірваним не пізніше ніж через 2 календарних місяця з моменту спливу семиденного терміну та про необхідність звільнити предмет лізингу протягом 30 календарних днів з дати розірвання договору.

16.07.2024 року за вих. №2148/15/36 Державною іпотечною установою на адресу ОСОБА_1 надіслано вимогу про дострокове розірвання договору фінансового лізингу та звільнення (виселення) предмету лізингу, у якому повідомлено про дострокове розірвання договору фінансового лізингу з 16.09.2024 р. та про необхідність звільнення предмету лізингу протягом 30 днів.

Зазначені повідомлення і вимога направлені Державною іпотечною установою на адресу ОСОБА_1 , вказану у договорі фінансового лізингу, останній не попереджав Лізингодавця про зміну своєї адреси, тому відповідно до п. 12.3 Договору відповідач вважається належним чином повідомлений.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 30.10.2024 р. №4729/6/7 за договором фінансового лізингу №ФЛ202000650 від 04.09.2020 року, станом на 21.10.2024 року заборгованість ОСОБА_1 за договором за щомісячними лізинговими платежами становить 595 567,76 грн, в тому числі винагорода лізингодавця за отримане у фінансовий лізинг житло із розрахунку 17,8% річних від фактичного залишку несплаченої частини вартості предмету лізингу у сумі 425 081,78 грн. Вказана заборгованість обліковується з квітня 2022 року.

Згідно листа Корабельної районної у м. Херсоні ради від 17.07.2025 року за вих. №01- 14-60-27, орган опіки та піклування вважає позовні вимоги про виселення неповнолітньої дитини такими, що не підлягають задоволенню.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

В судове засідання апеляційної інстанції учасники справи, які не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Рішення суду переглядається у частині відмови у задоволенні позову про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням шляхом вилучення запису про інше речове право та виселення відповідачів.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду не у повній мірі відповідає вимогам закону.

Мотиви, якими керується апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відносини, що виникають із договору фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про фінансовий лізинг".

Відповідно до статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг".

За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

У пункті 3 частини першої статті 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингодавець має право вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках.

Відповідно до п. 9.7.3 Договору Лізингодавець має право розірвати Договір, згідно чинного законодавства України, якщо Лізингоодержувач прострочив сплату лізингових платежів більше 90 (дев`яносто) календарних днів.

Частиною 2, 3 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняється. Якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за договором фінансового лізингу, зокрема щодо повної та своєчасної оплати вартості майнових прав на квартиру, допустивши прострочення щомісячних платежів більш, ніж на 90 календарних днів, що стало підставою звернення Державної іпотечної установи із позовом до суду про розірвання договору фінансового лізингу та задоволення судом першої інстанції вказаних позовних вимог.

Щодо позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом шляхом вилучення із ДРРП запису про інше речове право

Відмовляючи у задоволенні вказаних позовних вимог суд вважав, що позивачем не наведено жодних обґрунтувань вказаній вимозі, а розірвання договору лізингу приводить сторони у попередній до його складання стан.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. (Постанови Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18).

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципу верховенству права.

Колегія суддів частково погоджується із висновком суду, а саме у відсутності підстав визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, однак вважає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою є не ефективним способом захисту порушеного права позивача і не приведе до його відновлення.

Доводи апеляційної скарги у зазначеній частині не гуртуються на законі, тому підлягають відхиленню, проте рішення суду підлягає зміні у зазначеній частині з мотивів вказаних у мотивувальній частині даної постанови.

Щодо вимог ДІУ про вилучення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про інше речове право колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер 222797806 від 04.09.2020, об`єкт - квартира за адресою : АДРЕСА_3 . Підстава державної реєстрації - договір фінансового лізингу № ФЛ 202000650 від 04.09.2020; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53911872 від 04.09.2020; вид іншого речового права- фінансовий лізинг; зміст, характеристика іншого речового права - строкове платне володіння та користування квартирою АДРЕСА_1 ; відомості про суб`єкта іншого речового права: Лізингодавець - Державна іпотечна установа, Лізингоодержувач - ОСОБА_1 .

Принцип "jura №vit curia за своєю сутність зводиться до надання судом власної правової кваліфікації спору, яка може і не співпадати з позиціями сторін. Таке неспівпадіння саме по собі не може бути підставою для відмови у позові (ширше - відмови відновити порушене право).

Зазначене узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові ВП ВС від 04.12.2019 (справа 917/1739/17) , де суд виснував :

незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura №vit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо безоплатного користування земельною ділянкою та відшкодування коштів, пов`язаних з її використанням без належного оформлення правовстановлюючих документів на неї.

При цьому суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту ( п.п. 83 - 86).

Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, що склалися та аналізуючи питання, у який спосіб підлягає захисту порушене право Державної іпотечної установи, як власника спірної квартири, колегія суддів вважає, що ефективним способом захисту буде скасування державної реєстрації іншого речового права 38041892 - фінансового лізингу;, а саме - строкового платного володіння та користування квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене, рішення суду у зазначеній частині підлягає скасуванню із постановленням нового про скасування державної реєстрації іншого речового права ( фінансового лізингу).

Щодо позовних вимог про виселення відповідачів

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині виселення відповідачів, суд вважав, що за відомостями УДМС України в Херсонській області останні зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Відомостей про їх місце реєстрації за адресою предмета лізингу АДРЕСА_3 та їх фактичне проживання у житлі судом не встановлено та позивачем не доведено.

Колегія суддів погоджується із висновком суду у зазначеній частині, оскільки доводи апеляційної скарги ДІУ не грунтуються на законі, висновки суду у зазначеній частині не спростовують і підлягають відхиленню. В обґрунтування вказаних позовних вимог позивач не посилався, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі, що є предметом фінансового лізингу і доказів на підтвердження даних обставин суду не надав.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належить: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22).

Отже, суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні позовних вимог ДІУ про виселення відповідачів із квартири АДРЕСА_1 за необґрунтованістю.

Висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу Державної іпотечної установи слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції у частині вирішених позовних про визнання втратившими право користування житловим приміщенням змінити, виклавши у редакції даної постанови, в частині відмовлених позовних вимог про вилучення запису про інше речове право скасувати, ухвалити нове про скасування державної реєстрації іншого речового запису - фінансового лізингу, у решті вирішених позовних вимог ( виселення) залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до положень частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно приписів частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Оскільки задоволені позовні вимоги - скасування державної реєстрації іншого речового права стосуються лише ОСОБА_1 , тому судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються саме на нього прополрційно задоволеним позовним вимогам 4 438, 72 грн ( 2018, 66 грн при подачі позову і 2420, 06 грн при подачі апеляційної скарги).

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи, подану адвокатом Петровською Іриною Юріївною, задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2025 року у частині відмови у позові про вилучення запису про інше речове право скасувати, ухвалити нове.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію від 04.09.2020 іншого речового права 38041892 - фінансового лізингу, строкового платного володіння та користування квартирою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Це ж рішення суду у частині визнання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі законного представника ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою змінити, виклавши мотивувальну частину рішення суду у редакції даної постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції - Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16.03.2026.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді: В.В. Майданік

І.В. Склярська