Провадження № 2/727/1225/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Бружа-Гуцалюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Комунального підприємства «Чернівціводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Комунального підприємства «Чернівціводоканал» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по оплаті за послуги централізованого водопостачання та водовідведення до відповідача ОСОБА_1 яка утворилась за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Чернівецького районного суду м. Чернівців від 19 грудня 2025 року вказану позовну заяву передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Чернівці

В ухвалі зазначено, що зареєстрованим місцем проживання боржника є АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Шевченківського районного суду м. Чернівці. Тому на підставі ст. 27 ЦПК України справу було передано за підсудністю.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом всіх сторін по справі.

У судове засідання сторони не заявились, будучи повідомленими про час та місце судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вищезазначену цивільну справу необхідно передати за підсудністю до іншого суду у зв`язку з наступним.

Так, при зверненні до суду з відповідним позовом позивач повинен дотримуватися вимог закону щодо підсудності розгляду цивільних справ, передбачених главою 2 розділу І ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.04.2019 у справі №638/1988/17 (провадження №61-30812св18), позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження майна, за правилами виключної підсудності.

Отже, до спорів щодо про стягнення заборгованості нарахованої, але не погашеної за житлово-комунальні послуги, застосовується виключна підсудність, а саме, правило ч. 1 ст. 30 ЦПК України, відповідно до якого позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як встановлено судом, позивач надавав послуги відповідачу по водопостачанню та водовідведенню, за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на те, що заборгованість за житлово-комунальні послуги утворилася за вказаною вище адресою, дана справа за підсудністю не належить до Шевченківського районного суду м. Чернівці, а належить до підсудності Чернівецького районного суду міста Чернівці.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 42 постанови від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України, до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч.3 ст. 30 ГПК України, необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

З урахуванням наведеного, позов має пред`являтися за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна за правилами виключної підсудності.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю із вказаної підстави здійснюється на підставі ухвали суду.

Згідно ч.2 ст.31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

При цьому, після відкриття провадження у справі, обставини які б надавали підстави для визначення підсудності, не змінювались.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України).

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що дана справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Чернівці та вважає за необхідне передати справу на розгляд до Чернівецького районного суду міста Чернівців, за встановленою виключною підсудністю.

Керуючись ст. ст. 30,31, 32, 260, 353, 376, 378 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства «Чернівціводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги централізованого водопостачання та водовідведення - надіслати до Чернівецького районного суду міста Чернівців, за підсудністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали до Чернівецького апеляційного суду.

СУДДЯ: