П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 березня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів Кожух О.А., Мацунича М.В.,

з участю секретаря судового засідання: Мочан М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2025 року у складі судді Придачука О.А., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича, згідно якої просить: визнати протиправним і скасувати запит приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.М. до ДПС України № 291982401 від 14.09.2025 року, визнати протиправним і скасувати запит приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.М. до ПФ України № 291982403 від 14.09.2025 року, визнати протиправною суму виконавчого провадження № 73613895 від 19.09.2025 року у розмірі 14343,45 грн. та зобов`язати приватного виконавця Романа Р.М. внести до Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) достовірну суму коштів до сплати у виконавчому провадженні.

Скарга мотивована тим, що 19 вересня 2024 року приватний виконавець Роман Р.М. втрутився у Автоматизовану систему виконавчих проваджень (АСВП) і у виконавчому провадженні № 73613895 від 15.12.2023 року незаконно скасував повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024 року у цивільній справі № 308/15628/24 подану ОСОБА_1 скаргу на рішення приватного виконавця Роман Р.М. прийняті в межах виконавчого провадження № 73613895 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про скасування процесуального документу задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову приватного виконавця Романа Р.М. від 19.09.2024 року про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні № 73613895. В ухвалі суду констатовано факт, що намагання виконавця забезпечити виконання судового рішення майнового характеру за допомогою заходів, які прямо не передбачені законом, є неправомірними. Таким чином скаргу ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця Романа Р.М. від 19 вересня 2024 року про скасування процесуального документа слід задовольнити.

Приватний виконавець Роман Р.М. ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024 року не виконав. Продовжив негайне виконання виконавчого провадження № 73613895 в якому виконавчий документ повернуто стягувачу.

Скаржник зазначає, що приватний виконавець будучи посадовою особою на яку покладено обов`язок виконання судового рішення, злісно не виконавши судове рішення, яке набуло законної сили ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024 року у цивільній справі № 308/15628/24 свавільно, протиправно, незаконно, зловживаючи своїми повноваженнями втручається в її особисте життя, здійснює незаконний збір і розголошення конфіденційної персональної інформації використовуючи при цьому Автоматизовану систему виконавчих проваджень (АСВП).

Крім того вказує, що у виконавчому провадженні № 73613895 від 19.09.2024 року після стягнення з її рахунків суми понад 3990 грн., приватний виконавець вимагає сплати ще понад 14000 грн..

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28 жовтня 2025 року скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича задоволено частково.

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича відобразити в Автоматизованій системі виконавчого провадження достовірну суму коштів до сплати у виконавчому провадженні № 73613895 від 19.09.2024 року, яка станом на 20.10.2025 року становить 12885,78 грн.

У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та винести нове судове рішення, яким подану нею скаргу задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що твердження суду про те, що приватний виконавець Роман Р.М. подає запити у виконавчому провадженні від 19.09.2025 року прямо суперечать матеріалам справи, оскільки скаржником було подано оскаржувані документи приватного виконавця, з яких чітко вбачається, що ним подаються запити у виконавчому провадженні від 15.12.2023 року. Крім того зазначає, що суд невірно визначив суму коштів до сплати у виконавчому провадженні № 73613895 від 19.09.2024 року, яка станом на 20.10.2025 року становить 12885,78 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Роман Михайлович просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 в повному обсязі, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною, необґрунтованою та поданою лише для затягування часу для ухилення від виконання рішення суду.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч. 2ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2024 року, приватним виконавцем Романом Р.М. за результатом розгляду заяви стягувача про примусове виконання відкрито виконавче провадження № 73613895, з примусового виконання виконавчого листа № 308/11243/21 виданого 29.03.2023 року Закарпатським апеляційним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «По Кошицькій» 4767,00 грн. сплаченого судового збору.

З долучених до матеріалів скарги відповіді на запит № 291982403 від 09.2025 року та відповіді на запит № 291982401 від 14.09.2025 року убачається, що у межах виконавчого провадження № 73613895 приватним виконавцем Роман Р.М. надано запит до Пенсійного фонду України та ДПС України щодо боржника ОСОБА_1 .

Скаржниця посилається на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024 року у цивільній справі № 308/15628/24.

З указаної ухвали, встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2023 року у справі № 308/22432/23 скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Романа Романа Михайловича, стягувач ОСББ «По Кошицькій», про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №73613895 задоволено. Постанову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича від 15.12.2023 року про відкриття виконавчого провадження №73613895 визнано неправомірною та скасовано.

На виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2023 року приватним виконавцем Роман Р.М. 26.12.2023 року винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.2 ч.3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».

У подальшому, постановою Закарпатського апеляційного суду від 05.09.2024 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Романа Михайловича, задоволено; ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2023 року скасовано та постановлено у справі нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на постанову від 15 грудня 2023 року приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Романа Михайловича про відкриття виконавчого провадження, залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Романа Михайловича судові витрати у розмірі 3 028,00 грн., судового збору.

19.09.2024 року приватним виконавцем Роман Р.М. винесено постанову про скасування процесуального документу, якою скасовано документ «Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання» від 26.12.2023, що видав ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа №308/11243/21 від 29.03.2023 року виданого Закарпатським апеляційним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «По Кошицькій» 4767,00 сплаченого судового збору.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024 року у цивільній справі № 308/15628/24 визнано неправомірною та скасовано постанову приватного виконавця Роман Романа Михайловича від 19 вересня 2024 р. про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні №73613895.

Скаржник зазначає, що приватний виконавець Роман Р.М. вищевказану ухвалу суду від 23.12.2024 року не виконав та продовжив незаконне виконання виконавчого провадження №73613895.

Разом з тим суд констатує, що згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2023 року у справі 308/22432/23 було скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №73613895 від 15.12.2023 року, на виконання якої 26.12.2023 року у вказаному виконавчому провадженні було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.2 ч.3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», а також після скасування постановою Закарпатського апеляційного суду від 05.09.2024 року ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2023 року у справі 308/22432/23, 19.09.2024 року винесено постанову про скасування процесуального документу, якою скасовано документ «Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання» від 26.12.2023 року. Того ж дня, за результатом розгляду заяви стягувача, приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2024 року, яка також оскаржувалася скаржницею у справі № 308/15628/24 та за результатом розгляду суд, згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 23.12.2024 року, яка залишена без змін відповідно до постанови Закарпатського апеляційного суду від 24.06.2025 року, відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця Романа Романа Михайловича від 19.09.2024 року про відкриття виконавчого провадження № 73613895.

Згідно з ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.07.2025 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 24 червня 2025 року у справі, відмовлено.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції правильно встановив, що виконавче провадження №73613895 є відкритим згідно з постановою приватного виконавця Романа Романа Михайловича про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2024 року.

Відповідно до ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» (надалі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 13 Закону передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Закону визначено, що до створення умов для безпосереднього доступу державних виконавців, приватних виконавців до державних баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційну інформацію, органи виконавчої влади, що забезпечують ведення таких баз даних та реєстрів, подають відповідну інформацію на письмові запити державних виконавців, приватних виконавців, що надходять у зв`язку з виконавчим провадженням, у триденний строк з дня надходження запиту.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції.

Саме такий принцип застосовує ЄСПЛ у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

ЄСПЛ неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень (рішення у справах «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Ясіун`єне проти Литви» від 06 березня 2003 року, «Руйану проти Румунії» від 17 червня 2003 року, «Півень проти України» від 29 червня 2004 року).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій,посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (ст.18 ЦПК України).

Відповідно до ст.18 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, рішення суду обов`язкові до виконання та державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що оскаржувані запити приватного виконавця вчинені ним у відкритому на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2024 року виконавчому провадженні №73613895 є такими, які вчинені у спосіб та в порядку визначений Законом України «Про виконавче провадження".

Щодо вимог про визнання протиправною суми виконавчого провадження у розмірі 14343,45 грн.

З наданого ОСОБА_1 витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) вбачається, що визначена сума коштів до сплати у розмірі 14343,45 грн. складається з: 3169,11 грн. сума до стягнення; 316,92 грн. виконавчий збір, 10857,42 грн. витрати виконавчого провадження. При цьому витрати виконавчого провадження у сумі 10857,42 грн. визначені постановою приватного виконавця про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 06.02.2025 р.

Скаржник зазначає, що згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2025 року сума стягнення становить 4767,00 грн., загальна сума стягнутих коштів становить 3915,24 грн. (1000+1457,67+1457,67), і після стягнення з її рахунків 3915,24 грн. сума стягнення у виконавчому провадженні зазначена приватним виконавцем в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (АСВП) становить 14343,45 грн. що є недостовірними відомостями.

Згідно наданого приватним виконавцем у заяві від 21.10.2025 року розрахунку залишок суми боргу по виконавчому провадженню № 73613895 складає 12885,78 грн.: з яких 3169,11 грн. - сума основного боргу на користь стягувача ОСББ «По Кошицькій» (4767,00-1597,89=3169,11), 316,92 грн. - сума основної винагороди (476,70-159,78=316,92) та 9399,75 грн. витрат виконавчого провадження, з яких у першу чергу слід повернути стягувачу залишок авансового внеску в розмірі 542,33 грн., кошти 8857,42 грн. витрати виконавчого провадження згідно постанови про стягнення додаткових витрат від 06.02.2025 року (10857,42-1457,67=9399,75).

Як убачається із заяв ОСОБА_1 та приватного виконавця, сторонами не заперечується сума коштів, яка стягнута з рахунків боржника, а саме 3915,24 грн.

Частиною першою статті 45 Закону визначено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Суд першої інстанції з урахуванням того, що сторони не мають заперечень щодо суми коштів, яка стягнута з рахунків боржника, а також з урахуванням того, що постанова від 06.02.2025 року про визначення витрат виконавчого провадження у сумі 10857,42 грн., залишена в силі, згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 25.03.2025 року, вважав, що залишок суми боргу по виконавчому провадженню № 73613895 у розмірі 12885,78 грн. є правильним.

Однак, постановою Закарпатського апеляційного суду від 04.12.2025 року ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2025 року скасовано в частині вимоги про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Роман Романа Михайловича щодо визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 06.02.2025 року, та ухвалено судове рішення про задоволення даної вимоги скарги ОСОБА_1 . Визнано частково протиправною та скасовано постанову приватного виконавця Роман Романа Михайловича про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 06.02.2025 року в частині витрат з виїздів для участі в судових засіданнях у розмірі 1857,42 гривень. У решті вимог, ухвалу суду залишено без змін.

Таким чином, з урахуванням наведеного, а також з урахуванням ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2025 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 04.12.2025 року, правильним є залишок суми боргу по виконавчому провадженню № 73613895 у розмірі 11 028,36 грн. (12885,78 грн.-1857,42). В той же час згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) у виконавчому провадженні № 73613895 сума боргу складає 14343,45 грн., що є недостовірними відомостями. При цьому, судом обґрунтовано відхилено посилання приватного виконавця на некоректну роботу програми Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) щодо не відображення у такій коштів авансових внесків стягувача та повернення цих внесків, та правомірно його зобов`язано внести до Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) достовірну суму коштів до сплати у виконавчому провадженні № 73613895, яка з урахуванням ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2025 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 04.12.2025 року становить 11 028,36 грн.

Виходячи із наведеного, суд першої інстанції правомірно відмовив у вимогах про визнання протиправним і скасувати запит приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.М. до ДПС України № 291982401 від 14.09.2025 року, до ПФ України № 291982403 від 14.09.2025 року, та правомірно частково задовольнив скаргу щодо зобов`язання приватного виконавця Романа Р.М. внести до Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) достовірну суму коштів до сплати у виконавчому провадженні, про те помилково зазначив суму 12 885,78 грн., у той час як така становить 11 028,36 грн.

Доводи апеляційної скарги у цій частині є обґрунтованими, в іншій частині - висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

За вказаних обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в частині визначення суми у виконавчому провадженні № 73613895 від 19.09.2024 року, відповідно до ч.4 ст.376 ЦПК України, підлягає зміні. В решті ухвала підлягає залишенню без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2025 року змінити.

Другий абзац резолютивної частини ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2025 року викласти у наступній редакції.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича відобразити в Автоматизованій системі виконавчого провадження достовірну суму коштів до сплати у виконавчому провадженні № 73613895 від 19.09.2024 року, яка станом на 20.10.2025 року становить 11 028,36 грн.

У решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 13 березня 2026 року.

Головуючий:

Судді: