Справа №705/5960/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умань Черкаської області скаргу боржника ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання,

У С Т А Н О В И В:

Представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Кравченко М.В. щодо не зняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , в обґрунтування зазначивши наступне.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.10.2016 у цивільній справі № 705/5960/16-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі твердій грошовій сумі щомісячно до повнолітня дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

За вказаним рішенням Уманським міськрайонним судом Черкаської області було видано виконавчий лист від 25.10.2016 за № 705/5960/16ц 2/705/2041/16, який було прийнято до виконання Уманським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та відкрито виконавче провадження № 53625204.

Постановою старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Кравченко М.В. від 07.03.2018 відносно боржника ОСОБА_1 , прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, шляхом арешту нерухомого майна, про наявність якого у рамках виконавчого провадження його довірителю не було відомо.

Проте, отримавши 13 листопада 2025 року Витяг із ДРРП, виявилося, що на все майно ОСОБА_1 накладено арешт. Цього ж дня боржник, через представника, звернувся із запитом до відділу державної виконавчої служби щодо надання інформації стосовно підстав накладення арешту, в тому числі надання інформації щодо стану виконавчого провадження, та надання ідентифікатору доступу до нього.

Листом від 18 листопада 2025 року представником виконавчої служби було повідомлено, що згідно даних АСВП у відділі на виконанні перебував виконавчий лист №705/5960/16ц 2/705/2041/16 від 25.10.2016 щодо стягнення аліментів з її довірителя на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 700,00 гривень щомісячно, починаючи з 14.09.2016 і до досягнення дитиною повноліття, виконавче провадження №53625204.

Арешт на майно боржника було накладено з метою забезпечення виконання виконавчого документу, але вказаний виконавчий документ повернуто до суду у відповідності до вимог п.10 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із прийняттям Уманським міськрайонним судом Черкаської області рішення про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Іншої інформації надати вони не мають можливості, у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження.

Виконавче провадження №53625204 закінчене, але накладений у його рамках арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 не знятий.

Оскільки боржник ОСОБА_1 вважає незаконною та такою що порушує його право володіти, користуватися та вільно розпоряджатися своєю власністю бездіяльність відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ) він вимушений звернутися до суду з цією скаргою.

У відповідності до вимог законодавства, у разі закриття виконавчого провадження, державний виконавець має вирішити питання щодо зняття арешту з майна боржника, накладеного в межах такого виконавчого провадження. Проте, при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №53625204 державним виконавцем не було вирішено питання щодо зняття вказаного арешту. Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.

Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає її довірителю вільно розпоряджатися своїм майном, а враховуючи, що право власності в Україні є непорушним, такі дії державного виконавця призводять до порушення такого права її довірителя.

Представник заявника вважає, що на даний час підстав для існування арешту не існує, наявність обтяження порушує права заявника, але оскільки іншого шляху не існує, ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду саме зі скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця, що полягають у незаконному не скасуванні накладеного арешту.

Просить суд визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м.Київ) Кравченко Марини Василівни, щодо не зняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 .

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби в місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт накладений на майно божника, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 40034347 зареєстроване 07 березня 2018 року, реєстратор головний державний виконавець Кравченко Марина Василівна, Уманський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, постанова про арешт майна боржника серія та номер:53625204 вид обтяження арешт нерухомого майна боржника ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ).

На адресу суду представником відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшов відзив, у якому просять відмовити у задоволенні скарги, оскільки вважають, що вказана скарга є безпідставною, необґрунтованою. Також зазначають, що всі доводи не відповідають вимогам закону, а лише підтверджують факт «не бажання боржника» виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням суду та чинним законодавством.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка зобов`язана вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, державний виконавець діє в межах своїх повноважень та згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Судове рішення є обов`язковим до виконання і його виконання забезпечується державою.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, а виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Між іншим, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Державним виконавцем при виконанні виконавчого документа №705/5960/16ц2/705/2041/16 виданого 25.10.2015 року Уманським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 700,00грн. щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була встановлена заборгованість зі сплати аліментів боржником ОСОБА_1 станом на 07.03.2018, що сукупно перевищувала суму відповідних платежів понад 6 місяців.

Державним виконавцем у відповідності до вимог ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» та з метою забезпечення виконання рішення суду винесено постанову про арешт майна боржника та внесено відповідні обтяження до Державних реєстрів нерухомого та рухомого майна.

Відповідно до положення ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до вимог п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, але такі підстави при виконанні виконавчого листа №705/5960/16ц2/705/2041/16 виданого 25.10.2015 Уманським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 700,00 грн щомісячно, були відсутні.

На підставі листа Уманського міськрайонного суду про винесення рішення щодо зміни розміру аліментів, виконавчий документ був повернутий до суду. Законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа до суду на вимогу суду у зв`язку із зміною розміру аліментів, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження.

В даному випадку виконавче провадження завершено у зв`язку зі зміною розміру аліментів та це не свідчить про погашення періодичних платежів чи відсутності заборгованості зі сплати аліментів у боржника ОСОБА_1 .

Рішення суду про стягнення аліментів є стягнення періодичних платежів і дане рішення буде вважатись виконаним лише на момент повноліття дитини та за відсутності заборгованості по сплаті аліментів на момент повноліття дитини.

Боржнику ОСОБА_1 на його заяву про зняття арешту з майна надано відповідь в якій зазначалось, що арешт накладався з метою забезпечення виконання рішення суду. Боржником не надано ні державному виконавцю, ні до суду підтверджуючих документів про відсутність заборгованості (заява стягувача про відсутність боргу на момент завершення виконавчого провадження 10.07.2019) або інші документи, які б стверджували про те, що на момент завершення виконавчого провадження за вимогою суду відсутня заборгованість про сплату аліментів.

У відповідності до вимог законодавства, дійсно арешт знімається за постановою державного виконавця, але законні підстави для винесення такої постанови при виконанні виконавчого провадження № 53625204 були відсутні.

Боржник просить визнати дії державного виконавця щодо відмови у знятті арешту з усього майна боржника неправомірними, та таких дій фактично не існує, так як відсутній будь-який складений процесуальний документ, який підтверджував би відмову державного виконавця у знятті арешту з майна боржника, а відповідь на його заяву про зняття арешту було надано в межах Закону України «Про звернення громадян» та не містить відмови у знятті арешту з майна, а лише роз`яснення щодо підстав накладання арешту та пояснення, що надати іншу інформацію неможливо, так як матеріали виконавчого провадження знищені.

Боржником ОСОБА_1 не надано державному виконавцю жодного документа, якій би свідчив про відсутність заборгованості на момент повернення виконавчого документа до суду чи відсутність у стягувача претензій до сплачених боржником аліментів у виконавчому провадженні № 53625204. Отже, державний виконавець при виконанні виконавчого провадження № 53625204 діяв правомірно, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та з метою забезпечення виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, просить суд у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання відмовити в повному обсязі.

Під час розгляду скарги представником боржника було надано додаткові пояснення, в яких зазначають про те, що у відзиві на скаргу державним виконавцем Кравченко М.В. стверджується, що у ОСОБА_1 була встановлена заборгованість зі сплати аліментів боржником станом на 07.03.2018, що сукупно перевищувала суму відповідних платежів понад 6 місяців. Дане твердження державного виконавця не обґрунтовано жодними доказами та є суперечливе відповіді №122969/208-32/4 від 18.11.2025 на адвокатський запит, в якому державний виконавець стверджує, що усі матеріали виконавчого провадження ВП№53625204 було знищено за закінченням термінів зберігання, а арешт накладено задля забезпечення виконання рішення Уманського міськрайонного суду.

Державний виконавець суперечить сама собі викладаючи одні факти у відзиві на скаргу на дії/бездіяльність державного виконавця і зовсім інші під час надання відповіді на адвокатський запит представника скаржника.

Так, у відзиві на скаргу державний виконавець стверджує про те, що нею було прийнято рішення про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 , через численні скарги стягувача ОСОБА_3 , хоча письмових доказів не надає. Окрім того, стверджує, що у нього була наявна заборгованість зі сплати аліментів станом на березень 2018 року, але така обставина спростовується копіями квитанцій із перерахування аліментних платежів стягувачу ОСОБА_3 .

Крім того, самою державним виконавцем було видано ряд довідок про відсутність заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_6 , та їх копії долучені до скарги на дії державного виконавця. Так як у скаржника є вагомі підстави вважати, що викладені факти державним виконавцем ВДВС у місті Умані Черкаської області - Кравченко Мариною Василівною у відзиві на скаргу на дії/бездіяльність державного виконавця є неправдивими, а тому не можуть бути взяті судом до уваги при розгляді даної скарги, а також скаржник вважає за необхідне долучити до матеріалів скарги копії квитанцій, якими підтверджується повна, своєчасна та у повному обсязі сплата аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , які перераховувалися ОСОБА_3 , саме за період 2017-2018 року, який зазначається державним виконавцем у відзиві на скаргу, як такий за який наявна заборгованість.

У судове засідання боржник ОСОБА_1 не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву про розгляд скарги в його відсутність, просить суд скаргу задовольнити в повному обсязі.

Представник боржника ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомляла.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, доказів поважності причин неявки суду не надав.

За приписами ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріли справи, повно, всебічно та об`єктивно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447-1 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ст. 448 ЦПК України, скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Як встановлено судом, рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.10.2016 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 700,00 грн. щомісячно до повнолітня дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 , сформованого 13.11.2025 за № 451916451, наявний запис про реєстрацію обтяжень, в тому числі: номер запису про обтяження 25167807 (спеціальний розділ), зареєстрований 07.03.2018 ОСОБА_7 , Уманський міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області, на підставі постанови про арешт майна боржника серія та номер: 53625204, виданий 07.03.2018 старшим державним виконавцем Уманського МВ ДВС Кравченко М.В.

Відповідно до листа відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 18.11.2025 вих. № 122969/208-32/4, згідно даних АСВП у відділі на виконанні перебував виконавчий лист № 705/5960/16ц 2/705/2041/16 виданий 25.10.2016 Уманським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.09.2016 і до досягнення дитиною повноліття, виконавче провадження № 53625204.

Арешт на майно боржника накладено з метою забезпечення виконання виконавчого документу. Виконавчий документ повернуто до суду у відповідності до вимог п. 10 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з прийняттям Уманським міськрайонним судом рішення про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дочки. Іншої інформації надати неможливо в зв`язку із знищенням матеріалів виконавчого провадження № 53625204 за закінченням терміну зберігання.

Згідно довідок Уманського міського відділу ДВС Головного ТУЮ у Черкаській області від 21.09.2018, 25.01.2019 та 17.05.2019, заборгованість з примусового виконання виконавчого листа № 705/5960/16-ц 2/705/2041/16, виданого 25.10.2016 Уманським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 14.09.2016 до досягнення дитиною повноліття, станом на 01.10.2018, на 01.01.2019 та ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 відсутня.

Постановою старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Кравченко М.М. від 10.07.2019 у виконавчому провадженні № 53625204, керуючись вимогами п. 10 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 705/5960/16-ц 2/705/2041/16, виданого 25.10.2016 Уманським міськрайонним судом Черкаської області.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частинами 1, 2, 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

За змістом ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у передбачених ч. 1 цієї статті випадках, зокрема, відповідно до п. 10 ч. 1 зазначеної статті, у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Згідно з частинами першою та другою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що в даному випадку державним виконавцем при прийнятті рішення про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з поверненням виконавчого документа без виконання на вимогу суду, безпідставно не було виконано вимоги ст. 40 даного закону щодо зняття арешту, накладеного на майно боржника в межах відкритого виконавчого провадження, та не вжито заходів щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзакріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Наявність на теперішній час арешту майна боржника жодним чином не співвідноситься з метою застосування такого обтяження, визначеного вимогами Закону України «Про виконавче провадження» за наявності рішення про закінчення виконавчого провадження, а відтак такий арешт безпідставно порушує права скаржника, який не є боржником у виконавчому провадженні № 53625204, матеріали якого знищені органом ДВС, при тому, що суду не надано доказів існування у боржника ОСОБА_1 заборгованості по сплаті визначених судовим рішенням аліментів.

За таких обставин вбачається порушення прав боржника, як власника майна, на користування та розпорядження таким майном, у зв`язку з існуючим обтяженням майна у вигляді арешту, питання про зняття якого державним виконавцем не було вирішено при прийнятті рішення про закінчення виконавчого провадження, що є наслідком неправомірної бездіяльності державного виконавця.

Положеннями ст. 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За встановлених обставин суд вважає вимоги скарги обґрунтованими оскільки незняття державним виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при його закінченні та поверненні виконавчого документа до суду є неправомірною бездіяльністю, а тому порушене право боржника підлягає захисту шляхом зобов`язання державного виконавця усунути допущені порушення та зняти арешт, накладений на майно боржника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 53625204.

Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 76-81, 89, 259-261, 353-355, 447-451 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу боржника ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м.Київ) Кравченко Марини Василівни щодо не зняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 .

Зобов`язати державного виконавця (уповноважену особу) Відділу Державної виконавчої служби в місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт, накладений на майно божника, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 40034347 зареєстроване 07 березня 2018 року, реєстратор головний державний виконавець - Кравченко Марина Василівна, Уманський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, постанова про арешт майна боржника серія та номер: 53625204 вид обтяження арешт нерухомого майна боржника ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р. В. Піньковський