КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/5061/2026 Доповідач: Шебуєва В.А.
У Х В А Л А

16 березня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, та перевіривши виконання вимог ЦПК України за її апеляційною скаргою в частині оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року позов ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з січня 2016 року по 01 липня 2024 року у розмірі 43 353,50 грн. та заборгованість за абонентською платою за період з листопада 2021 року по 01 липня 2024 року у розмірі 884,55 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 5 892,85 грн, три проценти річних у розмірі 1 464,81 грн., що разом становить 44 238,05 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 1 009,33 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 ,на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 1 009,33 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 1 009,33 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року задоволено заяву ТОВ «Євро-Реконструкція» про виправлення описки у виконавчих листах в справі за позовом ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись із рішеннямДніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року та ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року, 28 листопада 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, а також порушила питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишено без руху з наданням апелянтові строку для подання заяви про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року із зазначенням підстав для поновлення строку; та усунення зазначених недоліків апеляційної скарги: надання оригіналу документу про сплату судового збору в розмірі 1210,40 грн. за зазначеними реквізитами; подання у відповідній кількості примірників апеляційної скарги із зазначенням відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , їх місця проживання чи перебування.

На виконання вимог вказаної ухвали суду ОСОБА_1 подала заяву про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року.

Зазначає, що пропуск нею строку на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року мав місце не через її бездіяльність, а через сукупність процесуальних обставин. Вперше апеляційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року вона подала 16 березня 2025 року, тобто, у встановлені ЦПК України строки. Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року її апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто. 23 квітня 2025 року вона повторно подала апеляційну скаргу на рішення суду від 18 лютого 2025 року, однак ухвалою Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року її апеляційну скаргу знову було повернуто. Про існування ухвали Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року вона дізналася лише 06 серпня 2025 року. Крім того, у зв`язку з ракетними обстрілами міста Києва у вказаний період вона вимушено перебувала поза місцем свого проживання, мали місце тривалі відключення електроенергії, що ускладнювало своєчасне реагування на процесуальні документи. Втретє апеляційна скарга на рішення суду від 18 лютого 2025 року була подана нею в межах процесуального строку після отримання копії ухвали від 28 жовтня 2025 року про виправлення описки у виконавчих листах, якою фактично було змінено резолютивну частину рішення.

Колегія суддів вважає, що наведені у заяві ОСОБА_1 обставини не можуть бути підставою для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарженняможе бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крімвипадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення Дніпровського районного суду міста Києва було ухвалене 18 лютого 2025 року (а.с. 102-106).

Отже, останній день строку на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року припав на 20 березня 2025 року.

Також, ОСОБА_1 до цього неодноразово зверталася до суду із апеляційними скаргами на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року.

Вперше апеляційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року ОСОБА_1 подала 17 березня 2025 року (а.с. 109-126). Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року визнано неподаною та повернуто (а.с. 129). 23 квітня 2025 року ОСОБА_1 повторно подала апеляційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року (а.с. 133-137). Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року знову було повернуто (а.с. 165-166).

При цьому, як зазначила сама ОСОБА_1 , копію ухвали Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року вона отримала 06 серпня 2025 року.

Втретє апеляційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року ОСОБА_1 подала лише 28 листопада 2025 року, тобто, більше ніж через три з половиною місяці після отримання нею останньої ухвали Київського апеляційного суду про повернення її апеляційної скарги.

ОСОБА_1 не доведено, що пропуск строку на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року був пов`язаний із обстрілами міста Києва та перебоями в електропостачанні.

Колегія суддів не бере до уваги посилання ОСОБА_1 на отримання нею ухвалиДніпровського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року про виправлення описки у виконавчих листах як на підставу для поновлення їй процесуального строку на апеляційне оскарження, оскільки постановлення такої ухвали не відновлює перебіг строків на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року, ухваленого за наслідком розгляду спору.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи викладене, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року слід відмовити.

Керуючись ч. 4 ст. 357, ст. 358 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.