Справа № 487/1307/25 Головуючий у 1-й інстанції Лагода А. А.
Провадження №22ц/812/684/26 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 березня 2026 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Крамаренко Т. В.,

із секретарем: Колосовою О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 січня 2026 року, постановлену під головуванням судді Лагоди А. А. у приміщенні суду в місті Миколаєві о 14 годині 05 хвилині зі складенням повного судового рішення, у справі

за заявою

ОСОБА_1

про перегляд за нововиявленими обставинами

рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 2 травня 2025 року,

ухваленого за позовом

ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу «Парма»

про визнання права власності і повернення частини членських внесків, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 2 травня 2025року, залишеним без змін на підставі постанови Миколаївського апеляційного суду від 22 липня 2025 року, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу «Парма» про визнання права власності і повернення частини членських внесків - відмовлено.

23 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд рішення районного суду у зв`язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що при ухваленні рішення суду не було відомо про відсутність права власності Автогаражного кооперативу (далі АГК) «Парма» на предмет спору гаражу № НОМЕР_1 , що встановлено під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000831, шляхом тимчасового доступу до документів, а саме: акту від 6.03.2025р; вимоги дізнавача до голови АКГ «Парма» про надання копії бухгалтерських документів; клопотання дізнавача до суду; ухвала слідчого судді від 25.09.2025р; протоколу тимчасового доступу до документів АГК «Парма»; копія клопотання АГК «Парма» від 10.04.2018р; рапорт дізнавача про ухилення голови АГК.

Відзиву на подану ОСОБА_1 заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами відповідачем суду не надано.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 січня 2026 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами - відмовлено.

Постановляючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що усі аргументи та докази позивача, які визначені ним, як нововиявлені обставини, вже досліджувалися судами під час безлічі ініційованих ним судових спорів та ним надана оцінка під час ухвалення судових рішень. Інші обставини, що пов`язані зі здійсненням кримінального провадження не підтверджені постановленням судового вироку, що набрав би законної сили, а отже не є нововиявленими.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність ухвали копіює зміст її мотивування та висновок, та зазначає, що суд крім підстав для відмови за пунктом 1 частини 2 статті 423 ЦПК України наводить підстави для перегляду, зазначені у іншому пункті 2 частини 2 цієї статті, та не враховує, що шляхом надання документів з кримінального провадження ним доведена лише нововиявлена обставина, яка стосується можливості наявності у власності кооперативу іншого гаражу, що міг бути придбаний у 1993 році та встановлений у 2008 році, але це не той самий гараж, яким володів заявник з 2007 року.

Крім того посилається на порушення судом його права на участь у судовому засіданні, оскільки справа судом призначена до розгляду 29 грудня 2025 року на 20 січня 2026 року, дату яку суд анулював 5 січня 2026 року, але розглянув справу 20 січня 2026 року.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Справа у суді апеляційної інстанції розглянута за відсутністю її учасників відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України, які повідомлені про дату та час слухання належним чином та ними надані заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Додані до заяви позивача копії скарги та ухвали суду слідчого-судді йому повернуто, які такі, що надані після постановлення ухвали суду, що ним оскаржена.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Під такими обставинами належить розуміти факти, а не нові або старі докази щодо обставин, які з`ясовувалися судом при вирішенні справи, а також даних стосовно предмету позову, щодо якого учасниками справи під час її розгляду повинні бути надані докази у відповідності до частин 1, 5 та 6 статті 81, частини 1 статті 77 та частини 1 статті 80 ЦПК України.

За такого відмовляючи в задоволенні заяви, суд правильно виходив з того, що викладені позивачем обставини справи щодо ідентифікації та належності предмета позову за своєю правовою природою є обставинами, які повинні встановлюватися та встановлені у цій справі та інших справах, які були ОСОБА_1 ініційовані раніше та за наслідками розгляду яких ухвалені судові рішення, що набрали законної сили. Також про наявність та відсутність цих обставин ОСОБА_1 зазначалося раніше у всіх поданих процесуальних документах по суті справ та у запереченнях відповідача у цих же справах, на обґрунтування чого ними надавалися відповідні докази, та вони були предметом дослідження судами при розгляді справи по суті та перегляді судових рішень.

Тому зазначені позивачем обставини, вже існували на момент ухвалення судового рішення, могли та були відомі сторонам, були предметом розгляду безлічі справ та їх апеляційного перегляду, а за такого не можуть бути визнані істотними обставинами, які дають підстави для перегляду останнього рішення суду за нововиявленими обставинами відповідно до пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України.

Ненадання відповідачем відповідних доказів, які призвели на думку позивача до неправильного вирішення справи, відносяться до з`ясування питання щодо наявності або відсутності порушень процесуальних норм при розгляді справи, які вплинули або ні на суть судового рішення, та не є істотними обставинами у справі для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

За роз`ясненнями, викладеними у пунктах 5, 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» № 8 від 30 березня 2012 року, процесуальні недоліки розгляду справи не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, або наголошення іншою стороною про витребування таких доказів у протилежної сторони, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

За наведеного та виходячи із надання позивачем документів з досудового кримінального провадження в якості додаткових доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог та невиконання відповідачем вимог стосовно належності предмету позову, судом правильно оцінено та відмовлено у визнанні копій наданих позивачем письмових документів істотними обставинами у справі задля перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, як з посиланням на пункт 1 частини 2 статті 423 ЦПК України, так і додатково на положення пункту 2 частини 2 статті 423 ЦПК України, оскільки докази добуті в процесі кримінального провадження збираються, оцінюються в межах КПК України із застосуванням наслідків, визначених, як цим Кодексом, так і КК України, а отже можуть бути прийняті судом виключно на підставі вироку чи відповідної ухвали суду кримінальної юрисдикції, що набрала законної сили, зокрема відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України.

Крім того, через надання до суду загальної юрисдикції копій процесуальних документів із кримінального розслідування, ОСОБА_1 не підтверджено отримання письмового дозволу від слідчого на розголошення ним відомостей досудового розслідування відповідно до статті 222 КПК України, що є підставою для кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, враховуючи наведене колегія судів доходить до висновку, що у змісті поданої апеляційної скарги наведено доводи, що ґрунтуються на неправильному розумінні нововиявлених обставин, які не спростовують обґрунтовані висновки суду.

Також заявляючи про скасування ухвали суду, ОСОБА_1 посилався на порушення своїх процесуальних прав на участь в судовому засіданні, з огляду на скасування дати призначеного судового засідання та в подальшому розгляд справи судом в першу призначену дату.

Так, за положеннями частини 2 статті 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

За частиною 2 статті 128 ЦПК України, якщо явка учасника справи є не обов`язковою, то суд їх повідомляє про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Як вбачається з матеріалів справи та Автоматизованої системи документообігу суду- Д3, дату, час та місце судового засідання встановлено на підставі ухвали судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 грудня 2025 року із призначенням розгляду заяви на 20 січня 2026 року на 13год 20хв (т.4 а.с.52), копію якої направлено та доставлено позивачу на його електронну адресу (т.4 а.с.59), а також судові повістки про дату розгляду заяви (т.4 а.с.55).

Процесуальних документів про перенесення дати розгляду заяви судом не приймалося, а анулювання 5 січня 2026 року статистичної картки справи, що помилково збережена 1 січня 2026 року працівником канцелярії, не є анулюванням чи призначенням іншої дати розгляду заяви, яка визначена судом в процесуальному документі відповідно до статей 427, 429 ЦПК України на 20 січня 2026 року.

За такого та з огляду на отримання позивачем ухвали суду від 29 грудня 2025 року про призначену дату розгляду його заяви на 20 січня 2026 року, за відсутності іншого направленого на його адресу судового повідомлення чи іншого процесуального документу постановленого судом по суті справи, а також зважаючи на його професійний фах та особисту участь у безкінечно ініційованих ним судових справах, у колегії суддів немає підстав вважати його процесуальні права порушеними, оскільки використання прав на власний розсуд учасником справи, достеменно обізнаним у настанні наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій, не свідчить про грубе порушення судом норм процесуального права під час розгляду справи.

На підставі викладеного, судове рішення є законним і обґрунтованим, та таким, що не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

Т. В. Крамаренко