Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/2797/26
Провадження № 2-з/357/10/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача Українського товариства сліпих (УТОС) в особі Білоцерківського учбово-виробничого підприємства УТОС, в якому просив: визнати за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням (квартира АДРЕСА_1 ; визнати ОСОБА_1 наймачем спірного житлового приміщення замість померлого наймача ОСОБА_2 на підставі ст. 106 ЖК України; визнати незаконними дії відповідача щодо опечатування спірного житла та обмеження доступу позивача до житла; зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні житлом: зняти опечатування/пломби, надати доступ, утриматися від недопуску позивача до житла; заборонити відповідачу вчиняти дії щодо заселення/вселення будь-яких третіх осіб у спірне житло та/або оформлення документів на заселення (ордер, договір тощо) до набрання законної сили рішенням у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 головуючим по справі визначено суддю Кошель Б.І. та матеріали передані для розгляду.

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив з метою забезпечення позову заборонити УТОС (в особі Білоцерківського УВП УТОС), його посадовим особам, працівникам, представникам та будь-яким особам за його дорученням: вселяти/заселяти будь-яких третіх осіб у житлове приміщення (кв. АДРЕСА_1 ; видавати/оформлювати будь-які документи, що створюють підставу для вселення/користування третіх осіб (ордер, договір, рішення про надання житла тощо) щодо цього приміщення; передавати ключі від приміщення третім особам; змінювати замки, двері, обмежувати доступ до приміщення; зобов`язати відповідача утриматися від будь-яких дій, що перешкоджають доступу позивача до житла, та забезпечити позивачу безперешкодний доступ до спірного житла (у т.ч. шляхом зняття опечатування/пломбування/печаток із дверей). Заява мотивована тим, що позивач подав позов про визнання права користування житловим приміщенням у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 ; визнання позивача наймачем замість померлого наймача (ст. 106 ЖК); усунення перешкод у користуванні та визнання незаконними дій відповідача. Відповідач уже вчинив дії, які є позбавленням позивача доступу до житла, а саме: опечатано двері спірного житла; позивачу відмовляють у вільному доступі до житла та до майна померлого;?повідомлено про намір «за рішенням профкому» передати житло іншій особі та видати їй ордер/оформити заселення. Тобто існує реальний ризик невиконання або істотного ускладнення виконання майбутнього рішення суду, оскільки, відповідач може передати ключі/вселити третю особу, може бути змінено замки, знищено/втрачено майно, створено конфліктні ситуації із залученням поліції, фактичне вселення третьої особи зробить відновлення порушеного права тривалим і значно складнішим, створить ризик нових спорів і зустрічних позовів. Заявлені заходи є співмірними позовним вимогам, прямо спрямовані на збереження фактичного стану до вирішення спору та не вирішують справу по суті.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.02.2026 р. матеріали заяви про забезпечення позову були передані судді Кошеллю Б.І. для розгляду.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, приходить до висновку, що така заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Відповідно до частин 1, 2ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частина 3 ст. 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Частина 1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановлені зазначеної відповідальності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд може брати до уваги інтереси не тільки позивача, та й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналіз наведених норм діючого законодавства призводить до висновку, що забезпечення позову можливе лише при наявності між сторонами спору та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Частиною 10 вказаної постанови передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнанні в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Порушуючи питання про забезпечення позову у вказаний у заяві спосіб, заявник послався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З огляду на приписи статті 2 ЦПК України слід підкреслити, що сутність захисту прав, свобод чи інтересів фізичних осіб полягає у спрямуванні цього захисту в першу чергу на відновлення порушеного права.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Судом встановлено, що заявник з метою захисту своїх прав звернувся до суду з позовом про визнання за ним права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 та усунення перешкод у користуванні житлом.

Невжиття судом заходів забезпечення позову у вигляді заборони УТОС (в особі Білоцерківського УВП УТОС), його посадовим особам, працівникам, представникам та будь-яким особам за його дорученням вчиняти будь-які дії, в тому числі, вчиняти реєстраційні дії, укладати договори та інші правочини стосовно квартири за адресою: АДРЕСА_2 , може істотно ускладнити ефективний захист прав заявника у випадку задоволення позову, а також призвести до того, що позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому, суддя вважає, що забезпечення позову у вказаний спосіб не завдасть шкоди сторонам, оскільки майно залишається у повному володінні та користуванні власника такого майна, та у разі відмови у позові заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Як передбачено ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Слід зазначити, що ухвала суду про забезпечення позову згідно з ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, яке відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим для виконання всіма державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

А відтак, вимогу ст. 157 ЦПК України про те, що ухвала про забезпечення позову виконується в порядку, встановленому для виконання судових рішень, можна цілком обґрунтовано розглядати як загальну вимогу про обов`язковість судових рішень, встановлену ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України.

Таким чином, ухвала про забезпечення позову є обов`язковою до виконання всіма суб`єктами, кому вона адресована та кого вона стосується і повинна бути виконана цими суб`єктами самостійно.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 353-354 ЦПК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процессуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити.

Заборонити Українському товариству сліпих (УТОС) в особі Білоцерківського учбово-виробничого підприємства УТОС, його посадовим особам, працівникам, представникам та будь-яким особам за його дорученням, вчиняти будь-які дії, в тому числі, вселяти будь-яких третіх осіб у житлове приміщення, передавати ключі від приміщення третім особам, змінювати замки, двері, обмежувати доступ до приміщення, вчиняти реєстраційні дії, в тому числі щодо приватизації спірного майна, укладати договори та інші правочини стосовно квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Ухвала суду про забезпечення позову виконується негайно з дня її постановлення в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити учасникам справи та уповноваженим органам для негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Боржник: Українське товариство сліпих (УТОС) в особі Білоцерківського учбово-виробничого підприємства УТОС; адреса: вул. Івана Кожедуба, буд. 39, м. Біла Церква, Київська обл., 09100; .

Суддя Б. І. Кошель