СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-н/759/133/26
ун. № 759/6069/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісяця.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу має бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак у поданій заяві ОСОБА_1 зазначає, що місце реєстрації та місце проживання боржника ОСОБА_2 їй невідомі.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Оскільки заявницею не вказано навіть останнього відомого місця реєстрації боржника, що унеможливлює виконання судом обов`язку щодо перевірки даних про місце проживання згідно з ч. 5 ст. 165 ЦПК України, заява не може бути прийнята до розгляду в порядку наказного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Наказне провадження є особливим спрощеним видом провадження, який передбачає безспірність вимог та чітку ідентифікацію сторін, включаючи їх місце проживання для забезпечення належного повідомлення та виконання рішення. Відсутність відомостей про місце проживання боржника є перешкодою для розгляду справи у наказному порядку.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. ст. 163, 165 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинського районний суду міста Києва, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення .

Учасники справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О. Петренко