Провадження № 2/638/937/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сікорського А.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про надання права на періодичні побачення матері з дитиною,

в с т а н о в и в:

22 листопада 202 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лаєвська Марине Леніківна через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Харківської міської ради, про надання права на періодичні побачення матері з дитиною.

Ухвалою судді Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова від 16 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Харківської міської ради про надання права на періодичні побачення матері з дитиною за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою судді Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2025 року клопотання представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Тетяни Куніч про заміну третьої особи задоволено.

Замінено у цивільній справі № 638/22362/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Харківської міської ради про надання права на періодичні побачення матері з дитиною, третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - з Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55; ).

Відкладено підготовче судове засідання на 13-30 год 16 грудня 2025 року

16 грудня 2025 року представник відповідача адвокат Бородін Т.В. подав клопотання, відповідно до якого, має намір подати до суду клопотання про витребування доказів перебування позивачки ОСОБА_1 на психіатричному обліку та клопотання про проведення психіатричної експертизи з метою встановлення психічного стану позивачки. Вважає, що ці обставини, можуть вплинути на висновок служби у справах дітей та розгляд справи в цілому. Проти закриття підготовчого провадження та просить відкласти розгляд справи на іншу дату.

Судом взято до уваги доводи представника відповідача, у зв`язку із чим, підготовче судове засідання відкладено до 26.01.2026 року.

У подальшому на 17.02.2026.

26.01.2026 представник позивачки адвокат Лаєвська М.Л. подала клопотання, згідно якого, у провадженні суду знаходиться цивільна справа про надання права на побачення та спілкування з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підготовче провадження у справі триває більше року, неодноразово справа відкладалася за клопотанням представника відповідача. 16 грудня 2025 року представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з наміром звернутися з клопотанням про витребування відомостей перебування позивача на психіатричному обліку, призначенням психіатричної експертизи, а також обов`язкової явки позивача у судове засіданні. Станом на 25 січня 2026 року жодних клопотань представником відповідача не заявлено, до теперішнього обґрунтування щодо необхідності призначення психіатричної експертизи відсутні, питання, які представник відповідача бажає поставити на розгляд експерта відсутні, вбачаю, що процесуальна поведінка представника відповідача має ознаки зловживання процесуальними правами з метою затягування розгляду справи. Підготовче засідання по даній справі призначено 26 січня 2026 року о 11.30 год. Представник позивача 26.01.2026 року о 11.00 год. приймає участь у розгляді справи про позбавлення батьківських прав, справа перебуває на стадії судового розгляду, викликані для допиту свідки.

У зв`язку з цим просить провести судове засідання у її відсутність, повторно направити третій особі ухвалу суду про зобов`язання надати висновок щодо розв`язання спору. У разі, якщо представник відповідача все ж таки заявить клопотання про визнання явки позивача обов`язковою, витребування доказів та призначення експертизи, повідомляю суду, що у разі обґрунтування представником відповідача необхідності визнати явку позивача обов`язковою прошу вирішити це питання на розсуд суду. У разі заявлення клопотання про витребування доказів та обґрунтування що саме будуть доводити ці докази заперечень проти витребування доказів, що стосуються предмету спору у представника позивача немає. У разі заявлення клопотання про проведення судової психіатричної експертизи заперечую, вважаю, що для цього відсутні підстави та наголошую, що примусове проведення цієї експертизи у надій справі неприпустимо. Під час розгляду цього клопотання (у разі його заявлення) просить врахувати, що позивач перебуває у шлюбі, виховує малолітню дитину, працює, сплачує аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто відсутні підстави вважати позивача недієздатною особою.

Також, просила долучити до матеріалів справи докази оплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 .

26.01.2026 представник відповідача адвокат Бородін Т.В. подав клопотання, відповідно до змісту якого, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.02.2019, у справі №638/11349/18 (яке набрало законної сили 09.04.2019) суд ухвалив відібрати малолітню дитину ОСОБА_5 (наразі ОСОБА_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , від його матері ОСОБА_7 (позивачки у цій справі), не позбавляючи її батьківських прав. Передати малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на виховання його рідному брату ОСОБА_2 . Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.08.2018 року і до повноліття дитини. Встановити опіку над малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначити його опікуном ОСОБА_2 . 2. Задовольняючи позовні вимоги суд у цій справі № 638/11349/18, з поміж іншого встановив, що ОСОБА_8 був поставлений діагноз «шизофренія параноідального типу» та з 2008 року вона неодноразово проходила стаціонарне лікування у спеціалізованих закладах охорони здоров`я. Відповідні обставини та позовні вимоги було визнано відповідачем ОСОБА_9 . 3. Разом з цим звертаючись із цим позовом ОСОБА_1 просить суд встановити право на періодичні побачення з сином ОСОБА_3 . Тобто маючи невиліковні психічні розлади позивач ОСОБА_1 діє через адвоката (представника), тим самим приховує від суду свій реальний психічний стан.

В такому випадку суд зобов`язаний забезпечити найкращі інтереси, безпеку дитини та оскільки, згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами , органами, першочергова адміністративними чи законодавчими увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Тобто вирішуючи питання про надання позивачці права на періодичні побачення з дитиною суд зобов`язаний встановити, чи існують на сьогодні обставини, які стали підставою для відібрання дитини у позивачки і як ці побачення можуть вплинути на психіку дитини, її гармонійний розвиток, благополуччя.

Суд також зобов`язаний встановити, чи будуть такі побачення безпечними для дитини. В такому випадку суд має встановити психічний стан, спосіб життя, соціальної поведінки позивачки.

Частиною 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись нормами Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, позиціями Верховного Суду, з метою встановлення всіх обставин справи та забезпечення якнайкращих інтересів дитини, просить суд:

зобов`язати позивачку ОСОБА_1 пройти психіатричний огляд в КНП Харківської обласної ради «Обласний психоневрологічний диспансер №3» (, м. Харків, вул. Алчевських, 32) та надати відповідний висновок (довідку).

Витребувати в КНП Харківської обласної ради «Обласний психоневрологічний диспансер №3» (, 61102, м. Харків, вул. Алчевських, 32) та в КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» (, 61068, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 46) інформацію, чи перебуває ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на психіатричному обліку (консультативному нагляді) та з яким діагнозом, а також чи проходила відповідне лікування.

26.01.2026 представник відповідача адвокат Бородін Т.В. також подав через систему «Електронний суд» клопотання, в якому просить просить визнати обов`язковою явку ОСОБА_1

13.02.2026 представник відповідача адвокат Бородін Т.В. подав клопотання про відкладення розгляду справи № 638/22362/24 на іншу дату.

У судове засідання 18.02.2026 учасники справи не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином відповідно до вимог статті 128 ЦПК України.

Інших заяв та клопотань не подали.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини другої, шостої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини перша - п`ята статті 83 ЦПК України).

Частиною першою - третьою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з приписами статті 177 ЦПКУ позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Згідно з статтею 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Стосовно долучення до матеріалів справи доказів оплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , суд виходить з того, що воно подано з порушенням процесуального строку. Клопотання про поновлення процесуального строку не подано.

Оскільки клопотання подано з порушенням процесуальних строків та відсутності поданого до суду обґрунтованого клопотання про продовження строку на подання доказів, його слід залишити без розгляду.

З приводу клопотання щодо зобов`язання позивачки ОСОБА_1 пройти психіатричний огляд в КНП Харківської обласної ради «Обласний психоневрологічний диспансер №3» (, м. Харків, вул. Алчевських, 32) та надати відповідний висновок (довідку), суд зазначає, що не має відповідних повноважень згідно норм цивільного процесуального законодавства.

Окрім того, представник відповідача посилається на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.02.2019 у справі № 638/11349/18 (яке набрало законної сили 09.04.2019) суд ухвалив відібрати малолітню дитину ОСОБА_5 (наразі ОСОБА_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , від його матері ОСОБА_7 (позивачки у цій справі), не позбавляючи її батьківських прав. Передати малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на виховання його рідному брату ОСОБА_2 . Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.08.2018 року і до повноліття дитини. Задовольняючи позовні вимоги суд у цій справі № 638/11349/18, з поміж іншого встановив, що ОСОБА_8 був поставлений діагноз «шизофренія параноідального типу» та з 2008 року вона неодноразово проходила стаціонарне лікування у спеціалізованих закладах охорони здоров`я.

Суд звертає увагу, що згідно приписів 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Представник відповідача адвокат Бородін Т.В. не позбавлений права надати суду вищевказане рішення суду, у якому ці обставини встановлено.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин і наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Крім того, пунктом першим статті 3 Конвенції ООН про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) також наголошує на важливості врахування емоційного стану дитини та мінімізації будь-якого можливого стресу. У справі M. та інші проти України (заява № 13894/07) ЄСПЛ зазначив, що будь-які дії держави, включаючи судові процеси, повинні забезпечувати психологічну безпеку дитини та захищати її від негативних емоційних переживань. У цьому контексті суд має використовувати всі доступні засоби для встановлення істини, які не створюють додаткового психологічного навантаження на дитину.

Беручи до уваги предмет спору, заявлені вимоги і наявні у матеріалах справи докази, з метою повного, всебічного з`ясування обставин справи, ухвалення законного та обгрунтованого рішення, а також враховуючи, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, практику Європейського суду з прав людини, яка зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року), враховуючи, що позивач не має можливості їх отримати особисто, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про витребування доказів частково, так як відомості, які містяться у вказаних документах, мають важливе значення для встановлення всіх фактичних обставин та правильного вирішення справи, ухвалення законного та обгрунтованого рішення.

У свою чергу, на даній стадії розгляду справи судом не встановлено необхідності обов`язкової явки позивачки ОСОБА_1 .

Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

З урахування положень статей 189, 200 ЦПК України, встановленого законом строку проведення підготовчого провадження, зважаючи на те, що справа перебуває у провадженні суду з 22 листопада 2024 року, виходячи з принципу розумного строку судового розгляду справи, суд доходить висновку, що сторони мали достатньо часу для можливості реалізувати свої процесуальні права, у підготовчому судовому засіданні проведено всі процесуальні дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження з метою виконання завдань підготовчого судового засідання, спір між сторонами до судового розгляду не врегульований, підстав для залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі немає.

Відтак підстав для відкладення підготовчого судового засідання або оголошення перерви у підготовчому судовому засіданні суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, в яке викликати учасників справи.

Керуючись статтями 76, 84, 189, 197, 200 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Лаєвської Маріне Леніківни про долучення до матеріалів справи доказів оплати аліментів - залишити без розгляду.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Бородіна Тараса Володимировича про визнання явки позивачки ОСОБА_1 обов`язковою - відмовити.

Клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Бородіна Тараса Володимировича про витребування доказів - задовольнити частково.

Витребувати в КНП Харківської обласної ради «Обласний психоневрологічний диспансер №3» (, 61102, м. Харків, вул. Алчевських, 32) та в КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (, 61068, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 46) інформацію, чи перебуває ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на психіатричному обліку (консультативному нагляді) та з яким діагнозом, а також чи проходила відповідне лікування.

В іншій частині відмовити.

Копію ухвали надіслати для виконання

Встановити строк виконання ухвали до 01 квітня 2026 року.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 7-9 ст. 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Закрити підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про надання права на періодичні побачення матері з дитиною.

Призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні 09 квітня 2026 року 14 годину 30 хвилин у приміщенні Шевченківського районного суду м. Харкова (61202, м. Харків, пр-т. Перемоги, 52-В).

Повідомити учасників справи про дату, час та місце судового засідання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Яковлева