Справа № 129/1071/25
Провадження № 22-ц/801/648/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондар О. В.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів Войтка Ю.Б., Матківської М.В.

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Луценка Олександра Івановича

на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Бондар О.В.

у справі №129/1071/25

за позовом ОСОБА_2 (позивач)

до ОСОБА_1 (відповідач)

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2025 року ОСОБА_2 звернулась в районний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи вимоги тим, що від шлюбу із відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є повнолітнім та навчається у Харківському національному університеті повітряних сил ім. Івана Кожедуба на денній формі навчання.

Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2025 року, позов задоволено частково. Вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн., починаючи з 25.03.2025 р. і до закінчення ним навчання, - 30.06.2027 р., але не пізніше ніж до досягнення сином 23 років, - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Луценка О.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2025 року постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом не враховано перебування сина на повному державному забезпеченні під час навчання у Харківському національному університеті повітряних сил ім. Івана Кожедуба.

Крім того судом не враховано його матеріального становища. Так на його утриманні перебувають батьки, які є особами з інвалідністю: мама має І групу інвалідності, і він здійснює догляд за нею, а батько має ІІІ групу інвалідності. Крім того, від іншого шлюбу у нього неповнолітня дитина, яка також потребує його утримання.

Звертає увагу на те, що позивач не обґрунтувала розмір аліментів, який просила стягувати і не зазначила який розмір аліментів потребує син.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Доля О.А. просила залишити рішення суду без змін. Вважає апеляційну скаргу безпідставною.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження в справі, а ухвалою від 16 лютого 2026 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців (у даному випадку 30 000 грн (5 000 х 6 міс)), що є менше 30-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому колегією суддів вирішено, що справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається у Харківському національному університеті повітряних сил ім. Івана Кожедуба. Відповідно до наказу від 31.07.2023 ОСОБА_4 зарахований до списків змінного складу університету на усі види забезпечення.

Згідно виписки з банківської карти ОСОБА_4 за період з 16.09.2024 р. по 02.07.2025 р. (10 місяців) його витрати у період перебування на навчанні становлять 86 689,69 грн, тобто 8669 грн. щомісячно.

Позиція апеляційного суду

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2025 року вказаним вимогам не відповідає, а тому підлягає скасуванню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має можливість надавати утримання своєму повнолітньому сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в Харківському національному університеті повітряних сил ім. Івана Кожедуба.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 198, 199, 200, 201 СК України).

Підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина визначені статтею 198 СК України, зокрема, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Верховний суд у постанові від 17.04.2019 (справа№644/3610/16) виснував, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі N 381/2423/20 (провадження N 61-17937св21) Верховний Суд зазначав, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СУ України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення по справі: матеріальне становище повнолітнього сина, чи потребує він матеріальної допомоги, в також можливості батька надавати таку допомогу.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття та продовжує навчання.

Відповідно до довідки, виданої Харківським національним університетом Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба від 10.02.2025 №3/313, починаючи з 31 липня 2023 року і по даний час ОСОБА_4 навчається у Харківському національному університеті Повітряних Сил. Термін навчання з 31 липня 2023 року по червень 2027 року, денна форма навчання, повне державне забезпечення (утримання).

Відповідач, заперечуючи проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, який продовжує навчання зазначав, що наразі постійного місця роботи він не має, має дохід за рахунок тимчасових підробітків, на його утриманні є малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина, а також батьки : мати, є особою з інвалідністю І групи, яка потребує постійного догляду в зв`язку з інвалідністю, та батько, якому встановлено ІІІ групу інвалідності.

ОСОБА_2 звертаючись до суду з цим позовом посилалась на те, що син навчається на денній формі навчання, не працює, у зв`язку з чим потребує утримання від батьків.

Разом із клопотанням про долучення доказів, позивач надала копії квитанцій про купівлю одягу, взуття, а також дороговартісних смартфонів марки Apple, що не можна вважати предметами першої необхідності.

При цьому колегія суддів враховує, що Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба є вищим військовим навчальним закладом Збройних Сил України.

Відповідно до п.165 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України студенти військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти приймаються на військову службу (навчання) за контрактом після здобуття вищої освіти ступеня бакалавра. За наявності такої освіти та бажання продовжити навчання для проходження військової служби за контрактом на посадах офіцерського складу вони укладають контракт про навчання та контракт про проходження військової служби (на посадах офіцерського складу після здобуття відповідного ступеня вищої освіти).

Після прийняття студентів на військову службу за контрактом їх матеріальне та фінансове забезпечення здійснюється за рахунок коштів державного бюджету відповідно до кошторису Міністерства оборони України.

Курсантам вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти з числа військовослужбовців строкової військової служби та осіб, які не проходили військову службу до зарахування на навчання, за відмінні і добрі оцінки в навчанні за результатами екзаменаційних сесій підвищуються посадові оклади в порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України п.168 цього Положення).

Водночас позивач не повідомила про те, що син ОСОБА_4 перебуває на повному державному утриманні, забезпечується житлом, форменим одягом, харчуванням, а також чи отримує грошове забезпечення за рахунок державних коштів і в якому розмірі.

При ухваленні рішення про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, судом першої інстанції не було враховано наведені норми закону, що регулюють підстави для стягнення та визначення розміру таких аліментів, не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи і дослідженим доказам у їх сукупності.

Апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо необхідності стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина сторін, оскільки останній перебуває на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, а у відповідача на утриманні знаходиться малолітній син з дружиною, та батьки, що не було враховано судом, при цьому позивач не довела існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком, не надала будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у неї потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням сина, а також матеріальної спроможності батька надавати таку допомогу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

В зв`язку з скасуванням рішення суду першої інстанції та ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід перерозподілити, стягнувши судовий збір за подання апеляційної скарги з позивача, як про те просить відповідач.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Луценка Олександра Івановича задовольнити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 849 грн 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: І.М. Стадник

Судді: Ю.Б. Войтко

М.В. Матківська