Справа № 645/2042/26
Провадження № 2/645/2077/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Харків

Суддя Немишлянського районного суду міста Харкова Лисенко О.О., вирішуючи питання відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Зайцева Ольга Олександрівна, до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

11.03.2026 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Зайцева Ольга Олександрівна, до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 11.03.2026 справу передано на розгляд головуючому судді Лисенко О.О.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що справа не підсудна Немишлянському районному суду міста Харкова, у зв`язку з чим підлягає передачі за підсудністю до належного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, що встановлено ст. 5 ЦПК України.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України судом було зроблено запит з метою визначення зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_2 .

Із отриманої відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» на запит суду вбачається, що відсутня інформація про реєстрацію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади, вбачається, що у Реєстрі відсутня інформація про реєстрацію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

З відповіді щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 .

Зі змісту позовної заяви вбачається, що основною позовною вимогою є позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 та спір стосується саме невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. При цьому, вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача є похідною та випливає з позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

З аналізу вказаної норми слідує, що під час розгляду справи про позбавлення батьківських прав вирішення питання судом про стягнення аліментів з відповідача не є окремою позовною вимогою та вирішується судом в обов`язковому порядку у разі задоволення позову про позбавлення батьківських прав.

Вказане свідчить про те, що вимоги позивача про стягнення аліментів є похідними вимогами від основної вимоги - суті спору про позбавлення відповідача батьківських прав та рішення про стягнення аліментів приймається судом при задоволенні вимоги про позбавлення батьківських прав.

Зі змісту поданої позовної заяви не вбачається обставин, що дозволяють позивачеві обрати альтернативну підсудність справи за місцем свого проживання (перебування), а також не містить підстав для застосування правил виключної підсудності справи. Таким чином підсудність справи має визначатись за зареєстрованим місце проживання (перебування) відповідача.

Також, ст. 28 ЦПК України не передбачає альтернативної підсудності для позову про позбавлення батьківських прав, тому територіальна юрисдикція позову про позбавлення батьківських прав визначена імперативно тільки за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Водночас відповідно до ст. 378ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття право на «суд, встановлений законом» є структурним елементом права на справедливий суд, поширене тлумачення якого надано в прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини (справи «Сокуренко і Стригун проти України», «Занд проти Австрії», «Коем та інші проти Бельгії»), що відносить належність справ до юрисдикції певних категорій судів, тобто конкретного національного суду, що має юрисдикцію судити.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу. При цьому, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1 ст. 378 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є особою, яка взята на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстрована та проживає як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 , що належить до територіальної юрисдикції Богодухівського районного суду Харківської області.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Крім того, у роз`ясненні від 02 вересня 2022 року Верховний Суд України зазначив, що особи, які залишили або покинули своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації та стали на облік як внутрішньо переміщені особи можуть звертатися з позовами до судів за місцем фактичного проживання/перебування. Таким чином, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО (внутрішньо переміщена особа), то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Зайцева Ольга Олександрівна, до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав до Богодухівського районного суду Харківської області, до територіальної юрисдикції якого вона належить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 32, 187, 258,260, 261, 310 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Цивільну справу №645/2042/26 (номер провадження 2/645/2077/26) за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Зайцева Ольга Олександрівна, до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав передати на розгляд за підсудністю до Богодухівського районного суду Харківської області (62103 Харківська область, м. Богодухів, площа Незалежності 17).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено 23.03.2026.

Суддя О.О. Лисенко