Провадження № 6/161/108/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Колісник А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку подання приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням.

В обґрунтування вимог вказує, що у нього на примусовому виконанні перебуває ВП №73347185 з примусового виконання виконавчого листа № 161/10390/21, виданого 26.07.2023 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 223 495,59 грн. у якості відшкодування майнової шкоди. В ході примусового виконання винесено постанови про арешт коштів боржника та арешт майна боржника, здійснювалися запити до обліково реєстраційних установ щодо зареєстрованих транспортних засобів за боржником, наявних відкритих рахунків в банківських установах, отримання доходів тощо. Однак, активів в боржника не виявлено, до цього часу заборгованість за вищевказаним рішенням суду залишається непогашеною. В процесі проведення виконавчих дій з`ясовано, що рішенням від 20.02.2025 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/15179/24, визнано недійсним договір дарування від 22.08.2024, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Куртою Н.В. за реєстровим №2071 в частині дарування житлового будинку, загальною площею 70 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 080, скасовано державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно та визначено, що ОСОБА_1 належить 1/2 частина вказаного житлового будинку. Постановою Волинського апеляційного суду від 03.06.2025 року зазначене рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.02.2025 року залишено без змін. В силу відсутності здійсненої реєстрації права власності на зазначене майно боржника відсутня можливість здійснити примусове стягнення.

З огляду на наведене, виконавець просить надати йому дозвіл на звернення стягнення на частку майна боржника ОСОБА_1 , яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме на: 1/2 житлового будинку загальною площею 70 кв. м., розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Приватний виконавець в письмовій заяві підтримав вимоги та просив здійснювати розгляд подання без його участі.

Представник ОСОБА_2 у письмових поясненнях підтримала вимоги виконавця, просила їх задовольнити.

Відповідно до ч. 10,11 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця (без виклику сторін за участю виконавця) .

Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Пироги С.С. перебуває ВП №73347185 з примусового виконання виконавчого листа № 161/10390/21, виданого 26.07.2023 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 223 495,59 грн. у якості відшкодування майнової шкоди.

В ході проведення виконавчих дій, з`ясовано, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.02.2025 року у справі № 161/15179/24 визначено, що ОСОБА_1 належить 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Постановою Волинського апеляційного суду від 03.06.2025 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

В силу відсутності здійсненої реєстрації права власності на зазначене майно боржника відсутня можливість здійснити примусове стягнення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Підставою звернення державного виконавця до суду з даним поданням стало те, що бездіяльність боржника ускладнює виконання рішення, відтак, на переконання державного виконавця виникла необхідність у зверненні стягнення на майно боржника, яким він володіє спільно з іншими особами. Таке майно є спільною сумісною власністю боржника та членів його сім`ї.

Відповідно до ч. 6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд зауважує, що у випадку звернення приватного виконавця з поданням про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, останньому потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна, та такими доказами можуть бути: свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу нерухомого майна, рішення суду, рішення місцевої ради про передачу земельної ділянки у приватну власність, а також інші документи, які підтверджують володіння нерухомим майном, при цьому, окрім зазначених вище документів приватним виконавцем має бути обов`язково доведено факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Дане обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Судом встановлено, що боржником у добровільному порядку вимоги стягувача повністю не задоволені, приватним виконавцем проведені усі можливі заходи за виконавчим провадженням, у тому числі надіслано інформаційні запити до відповідних установ, згідно з відповідями, на які у боржника відсутнє зареєстроване за ним майно.

Зважаючи на те, що приватним виконавцем належними та допустимими доказами доведено факт належності боржнику частки у розглядуваному майні, суд вбачає підстави для задоволення вимог в частині звернення стягнення на 1/2 частки нерухомого майна, право власності на яке ОСОБА_1 не зареєстроване у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 267, 353-355, 431, 440 ЦПК України, ст.ст. 366, 371, 1217, 1261 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С., про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, - задовольнити.

Надати приватному виконавцю виконавчого округу Волинської області Пирозі Сергію Степановичу дозвіл на звернення стягнення на частку майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса згідно виконавчого документу: АДРЕСА_2 ), яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме на: 1/2 житлового будинку загальною площею 70 кв. м., розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 17 березня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк