Провадження № 2/204/1610/26
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Павлюк Д.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м.Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій позивач просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в межах кредитного договору №_CARD в розмірі 18 375,05 грн. з яких: загальна сума боргу по тілу 9 346,28 грн.; загальна сума боргу по відсотках 9 028,77 грн. Також позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що ОСОБА_1 уклала із Акціонерним товариством «ОТП Банк» кредитний договір _CARD, який за правовою природою є змішаним договором, а саме кредитний договір та договір про надання банківських послуг, в межах якого позичальнику було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 . 20 червня 2025 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20/06/25, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вищезазначеним картковим рахунком, відкритим в межах кредитного договору № _CARD, укладеного між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в межах кредитного договору №_CARD, в сумі 18 375,05 грн., з яких: 9 346,28 грн. загальна сума боргу по тілу; 9 028,77 грн. загальна сума боргу по відсотках; 0,00 грн. загальна сума боргу по комісії. На момент подання позовної заяви зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за Кредитним договором Відповідачем не виконано ні Первісному кредитору, ні Новому, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із вищевказаною позовною заявою.

Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 25 грудня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 25.12.2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.

05 січня 2026 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву в якому остання просить суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності до позовних вимог, відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 зазначає, що кредитний договір був укладений 20 вересня 2021 року, термін виконання зобов`язань за договором настав понад три роки тому, а позивач або його попередник АТ «ОТП Банк» мав можливість дізнатись про порушення своїх прав з моменту першого прострочення платежу, проте не вжив заходів щодо судового стягнення заборгованості у передбачені законом строки, у зв`язку із чим, посилаючись на ч.4 ст.267 ЦК України, відповідач просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у позові. Окрім того відповідач наголошує, що до березня 2022 року добросовісно та достроково виконувала свої зобов`язання перед Банком. Однак у зв`язку із введеним у країні воєнним станом та погіршенням матеріального стану, не мала можливості вчасно повертати кредитні кошти у зв`язку із чим, ОСОБА_1 звернулась до банку із проханням реструктуризації заборгованості, однак у такому позичальнику було відмовлено. Крім того, відповідач наголошує на своїх тяжких життєвих обставинах та просить суд їх врахувати при ухваленні рішення. Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати відповідача, що спричинило їй значні непередбачувані витрати та тяжкий моральний стан.

Окрім того, 06.01.2026 року відповідач ОСОБА_1 направила на офіційну електронну адресу суду лист в якому просила врахувати суд, що за останні роки вона почала дуже хворіти, у відповідача діагностували гіпертонію та серцеву недостатність 1 ст., що призвело до суттєвих фінансових витрат.

12 січня 2026 року на адресу суду через систему «Електронний суд» представник позивача Костюшок П.М. направив відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Окрім того, представник наголошує на тому, що у відзиві на позовну заяву відповідач визнала факт укладення кредитного договору та не заперечується факт отримання грошових коштів, а також відповідач особисто зазначає, що сплачувала кредитну заборгованість, чим прийняла на себе кредитні зобов`язання. Визнання позову відповідачем - це безумовне погодження задовольнити матеріально-правову вимогу позивача в тому вигляді, в якому вона міститься у позовній заяві. Щодо застосування строків позовної давності позивач зазначає, що 20 червня 2025 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20/06/25, у відповідності до умов якого, АТ «ОТП Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором. Таким чином, керуючись нормою ч. 1 ст. 261 ЦК України, строк позовної давності починає відраховуватися з моменту відступлення права вимоги, а саме після підписання договору факторингу № 20/06/25, адже тільки з цього моменту позивач довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань. Отже, загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором має часові рамки з 20.06.2025 року по 20.06.2028 року. Відтак Позивач, звернувшись до суду у 20.12.2025 року, застосував заходи щодо захисту своїх прав в межах строків позовної давності. Тобто підстави вважати, що строк пред`явлення позовних вимог був пропущений відсутні. Окрім того, на момент подачі позовної заяви строки позовної давності, передбачені ЦК України, продовжуються на період воєнного стану, а тому строк позовної давності Позивачем не пропущено.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 20.09.2021 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «ОТП Банк» і підписала анкету-заяву на отримання кредиту (а.с. на звороті 17-18) та надала дозвіл на обробку своїх персональних даних (а.с17). У анкеті-заяві ОСОБА_1 вказала свої анкетні данні, персональні контакти, інформацію про розмір свого місячного доходу, а також те, що бажає отримати кредит у розмірі 12489 грн на строк 10 місяців для придбання товарів та послуг (розділ 3).

Того ж дня, 20.09.2021 року АТ «ОПТ Банк» було ознайомлено ОСОБА_1 із суттєвими умовами кредитування, що зазначено у паспорті споживчого кредиту (інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) (а.с.15).

20 вересня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № (а.с.11-14).

За умовами договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: загальний розмір кредиту 12 489 грн. з яких 490 грн. на оплату додаткових послуг Банку, а саме послуги «СМС+Довідка»; комісійна винагорода 0 грн.; дата остаточного повернення кредиту 20 липня 2022 року; комісія за управління кредитом щомісячно у розмірі 3% від суми кредиту; продавець 1 ТО ТОВ Комфі Трейд (); сума першого внеску 3 000 грн.; фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних (пільгова); стандартна процентна ставка 5% в місяць.

У розділі 3 такого договору, ОСОБА_1 зазначила, що бажає оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб: тип картки MC Gold (PayPass) кредитна картка «Мані на кармані легка»; валюта рахунку гривня; номер рахунку НОМЕР_2 . ОСОБА_1 особистим підписом у відповідній графі договору підтвердила отримання картки № НОМЕР_3 .

У якості додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту № від 20.09.2021 року сторонами погоджено на підписано власноруч позичальником ОСОБА_1 графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту (а.с.16).

Як вбачається із специфікації від 25 вересня 2021 року до кредитного договору № від 20.09.2021 року, АТ «ОТП Банк» прийнято позитивне рішення щодо можливості надати позичальнику ОСОБА_1 кредит згідно даних: сума кредиту 11 999 грн.; комісія 5%; процентна ставка 0,01%; комісія за оформлення кредиту 0 грн.; номер рахунку-фактури СФАРВ- від 20.09.2021 року; перший внесок позичальника 3 000 грн. (а.с. на звороті 19).

З матеріалів справи вбачається, що позичальник ОСОБА_1 сплатила перший внесок у розмірі 3 000 грн. та отримала у ТОВ «Комфі Трейд» два товари на загальну суму 14 999 грн., а саме: телевізор Xiaomi Mi TV UHD 4S 55 (L55M5-5AR у кількості 1 шт. вартістю 13 099 грн. та -С Academi строком дії 7 місяців примірник у кількості 1 шт. вартістю 1 900 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №СФAРB- від 20.09.2021 року (а.с.20) та чеком ТОВ «Кофі Трейд» від 20.09.2021 року (а.с.21) в якому міститься перелік товарів ідентичними із тими, що зазначені у рахунку-фактурі на загальну суму 14 999 грн. з яких 3 000 грн готівка, а 11 999 грн. кредит.

Із розрахунку заборгованості складеного АТ «ОТП Банк» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №_CARD складає в загальному розмірі 18 375 грн.

20 червня 2025 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу №20/06/25 за умовами якого АТ «ОТП Банк» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП Банк», і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості (а.с.24-30).

Факт оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором факторингу №20/06/25 від 20.06.2025 року підтверджується платіжною інструкцією №44 від 20 червня 2025 року (а.с.31).

Як вбачається із витягу з реєстру боржників до договору факторингу №20/06/25 від 20.06.2025 року, АТ «ОТП Банк» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №_CARD заборгованість якого складає 18 375 грн. з них: заборгованість по тілу 9 346,28 грн.; заборгованість по відсотках 9 028,77 грн.; заборгованість по комісії 00 грн. (а.с.32).

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право належного кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором №_CARD заборгованість якого складає 18 375 грн. з них: заборгованість по тілу 9 346,28 грн.; заборгованість по відсотках 9 028,77 грн.; заборгованість по комісії 00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №_CARD складає 18 375 грн. з них: заборгованість по тілу 9 346,28 грн.; заборгованість по відсотках 9 028,77 грн.; заборгованість по комісії 00 грн. (а.с.23).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму згідно ст.625 цього Кодексу.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Зазначена правова позиція міститься і в постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 не заперечувався факт укладання вищевказаного кредитного договору, а також не заперечувався факт отримання та користування кредитними коштами.

Доказів на підтвердження сплати наявної заборгованості відповідачем надано не було, власного розрахунку відповідачем також наведено не було, у зв`язку із чим, суд приймає розрахунок позивача як дійсний та достовірний.

Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернула кредитні кошти, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі, заслуговують на увагу і тому з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № від 20.09.2021 року в розмірі 18 375 грн. з них: заборгованість по тілу 9 346,28 грн.; заборгованість по відсотках 9 028,77 грн.; заборгованість по комісії 00 грн.

Посилання відповідача на скрутне матеріальне становище та проблеми із здоров`ям, суд сприймає критично у зв`язку із наступним.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, незалежно від наявності обставин, на які він посилається, якщо інше прямо не передбачено законом або договором.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 522/1015/16-ц зазначив, що скрутне матеріальне становище боржника, у тому числі зумовлене особистими або сімейними обставинами, не є підставою для звільнення від виконання грошових зобов`язань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц.

Таким чином, наведені Відповідачем доводи не спростовують факту порушення нею умов кредитного договору та не можуть бути підставою для звільнення позичальника від обов`язку з повернення кредитних коштів.

Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За умовами кредитного договору № від 20 вересня 2021 року, сторонами погоджена дата остаточного повернення кредиту 20 липня 2022 року (п.1.1 договору).

Таким чином, строк дії договору скінчився 21.07.2022 року, а строк на звернення з позовною заявою до суду 21.07.2025 року.

Однак постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із відповідними змінами і доповненнями) з 12 березня до 22 травня 2020 року установлено на всій території України карантин.

Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та було відмінено лише з 24 год. 00 хв 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Тобто, на час дії установленого на території України карантину строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, були продовжені на строк дії карантину, який тривав до 30 червня 2023 року.

Отже, з огляду на дату, коли позивачеві стало відомо про порушення його прав, та дату звернення позивача із цим позовом до суду, з урахуванням норм статей 256, 257, 258, пунктів 12 та 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, суд дійшов висновку про те, що позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за договорами позики у цій справі не пропущена. У зв`язку із чим, клопотання відповідача про застосування строків позовної давності до договорів позики, не підлягає до задоволення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі та стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в межах кредитного договору №_CARD від 20.09.2021 року в розмірі 18 375,05 грн. з яких: загальна сума боргу по тілу 9 346,28 грн.; загальна сума боргу по відсотках 9 028,77 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 207, 526, 626, 628, 633, 638, 639, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 263- 265, 268, 274-279 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № від 20.09.2021 року в розмірі 18 375 (вісімнадцять тисяч триста сімдесят п`ять) грн. 05 (п`ять) коп. з яких: загальна сума боргу по тілу 9 346 (дев`ять тисяч триста сорок шість) грн. 28 (двадцять вісім) коп.; загальна сума боргу по відсотках 9 028 (дев`ять тисяч двадцять вісім) грн. 77 (сімдесят сім) коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 (сорок) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: вул.Симона Петлюри, буд.30, м.Київ, 01032),

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

Суддя Н.В. Токар