Справа №949/2437/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судового засідання Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУБРОВИЦЯ АГРО" про дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУБРОВИЦЯ АГРО" про дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок.

У своїй позовній заяві зазначає, що йому належать земельні ділянки, кадастрові номери:

:04:004:0082, :04:004:0081, для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Нивецької сільської ради (нині Дубровицька міська рада) Дубровицького (нині Сарненського) району Рівненської області. Вказані земельні ділянки належали його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та його рідному брату ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 18 вересня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дубровиця Агро" в особі директора Олексієвця Богдана Петровича та ОСОБА_2 був укладений договір оренди землі площею 3,52 га, кадастровий номер :04:004:0081, розташованої на території Нивецької сільської ради (нині Дубровицька міська рада) Дубровицького (нині Сарненського) району Рівненської області. Також 18 вересня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дубровиця Агро" в особі директора Олексієвця Богдана Петровича та ОСОБА_3 був укладений договір оренди землі площею 3,92 га, кадастровий номер :04:004:0082, розташованої на території Нивецької сільської ради (нині Дубровицька міська рада) Дубровицького (нині Сарненського) району Рівненської області. Згідно Актів визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 18 вересня 2018 року сторонами проведено встановлення та закріплення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок площею 3,52 га та 3,92 га, що належать орендодавцям. Претензій при встановленні меж не заявлено. Межі були погоджені і не викликали спірних питань. Про передачу відповідачу земельних ділянок також свідчать Акти приймання-передачі земельних ділянок, які підписані сторонами. Дані земельні ділянки були передані орендодавцями 18 вересня 2018 року в оренду відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "ДУБРОВИЦЯ АГРО". Реєстрація договорів орендибула проведена в Державному реєстрі речових прав в розділі "Державна реєстрація іншого речового права" за номерами записів 28562733, 28562145. Відповідно до пункту 8 даних договорів передбачено, що вони укладаються строком на 10 (десять) років. Відповідно до пунктів 9, 11 даних договорів відповідач зобов`язався протягом строку дії договорів за кожен рік користування земельними ділянками, після першого посівного сільськогосподарського року, але не пізніше 2 календарного року з моменту реєстрації договору до 31 грудня кожного року, сплачувати орендну плату у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки, (або 4921,42 грн. та 5480,67 грн.) визначеної цими договорами. Відповідно до пункту 10 обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Відповідно до пункту 9 договорів відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожний рік користування земельними ділянками зобов`язаний сплачувати суму орендної плати в розмірі визначеному договором. Вказаний пункт договору не визнаний в судовому порядку недійсним. Відповідачем, всупереч пункту 11 договорів оренди, орендна плата за 2020 рік до 31 грудня

2021 року не сплачена. Аналогічним чином за 2021 рік до 31 грудня 2022 року, за 2022 рік 31 грудня 2023 року, за 2023 рік 31 грудня 2024 року також не сплачено кошти за рокикористування земельною ділянкою. Окрім того, в період 2020 - 2023 років не здійснювалося будь-яких розрахунків в натуральній формі. З метою досудового врегулювання даного питання ним було направлено на адресу відповідача повідомлення (претензію) щодо розірвання Договорів оренди землі від 18 вересня 2018 року та сплати заборгованості за оренду землі. Однак, відправлення не було отримане відповідачем та повернене мені з відміткою на поштовому відправленні "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - юридична адреса відповідача значиться: Україна, 34123, Рівненська область, Дубровицький район, село Людинь, вулиця Б. Хмельницького, будинок 6. Станом на дату подання позовної заяви відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування належними мені земельними дітянками за 2021-2023 роки, не сплачено жодних грошових коштів. Таким чином прострочення виплаи орендної плати за користування земельними ділянками є невиконанням обов`язків ТОВ "Дубровицька АГРО" та є підставою для розірвання договорів оренди.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Вимоги статті 264 Цивільного процесуального кодексу України, зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належать земельні ділянки площею 3,52 га та 3,92 га, кадастрові номери: :04:004:0082, :04:004:0081, для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Нивецької сільської ради (нині Дубровицька міська рада) Дубровицького (нині Сарненського) району Рівненської області, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.11, 21) та копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.13, 23).

З зазначених свідоцтв вбачається, що позивач отримав зазначені земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та його рідного брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким вказані земельні ділянки належали на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії РВ №009632 та серії РВ №009633.

Згідно договорів оренди землі від 18 вересня 2018 року вбачається, що ТОВ "Дубровиця Агро" прийняло у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в строкове платне користування земельні ділянки площею площею 3,52 га та 3,92 га, які розташовані на території Нивецької сільської ради (нині Дубровицька міська рада) Дубровицького (нині Сарненського) району Рівненської області строком на 10 років зі сплатою орендної плати в грошовій формі у розмірі 8% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 4921,42 грн. та 5480,67 грн., яка сплачується до 31 грудня кожного року (пункт 11 договору).

Отже з зазначених доказів встановлено, що ТОВ "Дубровиця Агро" прийняло у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в строкове платне користування земельні ділянки площею 3,52 га та 3,92 га, які розташовані на території Нивецької сільської ради (нині Дубровицька міська рада) Дубровицького (нині Сарненського) району Рівненської області строком на 10 років зі сплатою орендної плати в грошовій формі у розмірі 8% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка сплачується до 31 грудня кожного року.

На підставі поданих доказів встановлено, що між матір`ю позивача, його рідним братом та ТОВ "Дубровиця Агро" виникли договірні правовідносини оренди земельної ділянки.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і власником земельнихділянок став позивач ОСОБА_1 .

Смерть орендодавця, за загальним правилом (частина 1 статті 148-1 Земельного кодексу України, статті 770 Цивільного кодексу України), не є підставою для припинення дії договору оренди, а також для його розірвання чи зміни його умов. Усі права та обов`язки орендодавця після його смерті переходять до його спадкоємця, який зобов`язаний продовжувати виконувати всі умови договору оренди землі.

Таким чином, зі смертю орендодавців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 перейшли права та обов`язки орендодавця земельних ділянок із кадастровими номерами :04:004:0082, :04:004:0081.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України "Про оренду землі", орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини 1 статті 141 Земельного кодексу України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі", основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, договір може бути розірвано, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Згідно з пунктом 9 договорів оренди землі визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 8% нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Пунктом 11 договору оренди землі визначено, що орендна плати вноситься до 31 грудня кожного року.

Позивач стверджує, що відповідач зазначені договори оренди землі в частині сплати орендної плати не виконував.

Доказів цього, а саме, що за 2020, 2021, 2022, 2023 роки відповідачем орендна плата йому не сплачувалась, позивачем не надано.

Згідно з частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі", істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об`єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) неналежної сплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє особу можливості отримати гарантовані договором кошти у встановлені договором терміни за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Водночас, частина 3 статті 148-1 Земельного кодексу України визначено, що особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).

При цьому, зазначеною нормою визначено, що повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Очевидним є те, що вказана норма закону, в тому числі, була запроваджена для захисту прав орендодавця на своєчасне отримання орендної плати, належного виконання орендарем обов`язку зі сплати орендної плати та захисту прав орендаря від неправомірних дій нового орендаря в частині стягнення орендної плати та пені за несвоєчасну сплату орендної плати.

В судовому засіданні встановлено, що позивач обов`язку, покладеного на нього частиною 3 статті 148-1 Земельного кодексу України не виконав.

При цьому, суд критично оцінює надані позивачем повідомлення (претензії) адресовані відповідачу, оскільки останні датовані 17 жовтня 2025 року, а право власності на земельні ділянки було набуте позивачем 07 червня 2022 року (земельна ділянка площею 3,52 га) та 05 вересня 2025 року (земельна ділянка площею 3,92 га), оскільки частиною 3 статті 148-1 Земельного кодексу України визначено, що особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Таке повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Водночас, суд виходить і з того, що відповідно до частини 3 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України, позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 29 договорів оренди землі від 18 вересня 2018 року, який з набуттям права власності на земельні ділянку позивачем став для нього обов`язковим, визначені і обов`язки орендодавця.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 613 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач не вчинив дій, що встановлені актами цивільного законодавства (частина 3 статті 148-1 Земельного кодексу України) і у зв`язку з цим відповідач не міг виконати свого обов`язку по сплаті орендної плати, тому в позові слід відмовити.

Керуючись статтями 5, 12, 13, 141, 211, 258, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУБРОВИЦЯ АГРО" про дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи згідно пункту 4 частини 5 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУБРОВИЦЯ АГРО" (, с. Людинь, вул. Б. Хмельницького, 6, Сарненський район Рівненська область).

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор