КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 752/24629/24

номер провадження 22-ц/824/1071/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник позивача Македон О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Універсал Банк» Македона Олександра Андрійовича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 квітня 2025 року / суддя Кордюкова Ж.І./

у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.11.2021 у розмірі 38 699,22 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також судові витрати у виді судового збору 3 028 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 53-54/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ «Універсал Банк» Македон О.А. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що між сторонами укладено договір про надання банківських послуг «Monobank» від 11.11.2021, що підтверджується анкетою-заявою від 11.11.2021, підписаною відповідачем, в якій він виразив згоду з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Анкета-заява є офертою банку, а її підписання та направлення до банку - акцептом, що призвело до укладення договору в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (ст. 11, 12). Відповідач просив встановити кредитний ліміт у мобільному додатку, що свідчить про його волевиявлення на отримання кредиту. Банк виконав свої зобов`язання - надав кредитні кошти, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 26.05.2024 у розмірі 38 699,22 грн (загальний залишок за тіло кредиту). Суд першої інстанції помилково вважав, що відсутність банківської виписки з особового рахунку позичальника робить неможливим встановлення факту надання кредиту, його розміру та заборгованості, оскільки наявність анкети-заяви, розрахунку заборгованості та підтвердження укладення договору в електронній формі є достатніми доказами. Висновок суду про відсутність доказів відкриття рахунку, надання коштів та розміру заборгованості є передчасним і не відповідає матеріалам справи. Суд першої інстанції не врахував, що Умови і правила обслуговування, Тарифи тощо розміщені у публічному доступі на сайті monobank.ua/terms, є загальнодоступними і відповідач мав можливість з ними ознайомитися, підписання анкети-заяви цифровим власноручним підписом у мобільному додатку monobank прирівнюється до власноручного підпису (Постанова НБУ від 13.12.2019 № 151, ст. 207 ЦК України). Вказував, що суд першої інстанції неправильно застосував норми ст. 81 ЦПК України щодо тягаря доказування, оскільки позивач надав достатні докази (анкета-заява, розрахунок заборгованості), а відповідач не спростував їх контрдоказами.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, відзив на апеляційну скаргу не подав, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, шляхом направлення судових документів на єдину відому адресу, конверти повертаються за відсутністю адресата, також повідомлений на електронну адресу. Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за його відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта в режимі відеоконференції, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з задоволенням позовних вимог, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 11.11.2021 відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву на отримання банківських послуг «Monobank», в якій виразив згоду з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, просив відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт у мобільному додатку. Анкета-заява є невід`ємною частиною договору про надання банківських послуг від 11.11.2021. /а.с. 14/

Станом на 26.05.2024 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 38 699,22 грн. /а.с. 9/

Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався: ст. 11, 526, 530, 610, 611, 626, 629, 634, 1054 ЦК України - про укладення договору, його обов`язковість, порушення зобов`язань та наслідки; ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» - про укладення електронного договору шляхом оферти та акцепту, прирівнювання електронного підпису до власноручного; ст. 81 ЦПК України - про тягар доказування обставин, на які посилається сторона.

Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність відкритого рахунку на ім`я відповідача, надання йому у позику грошових коштів, розміру наданих в кредит коштів, наявності кредитної заборгованості, її розміру та періоду, за який слід розраховувати розмір заборгованості; самі по собі розрахунок позивача та анкета-заява без банківської виписки з особового рахунку позичальника не підтверджують обставини позову; лише виписка з рахунків є належним доказом руху коштів; суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права щодо укладення договору в електронній формі.

Анкета-заява від 11.11.2021, підписана відповідачем цифровим власноручним підписом у мобільному додатку monobank, є акцептом публічної оферти банку (Умови і правила, Тарифи тощо, розміщені на сайті monobank.ua/terms). Підписання відбулося після верифікації (OTP-пароль, селфі з паспортом, Дія-шеринг), що відповідає Постанові НБУ № 65 від 19.05.2020 та Положенню НБУ № 151 від 13.12.2019. Договір укладено в електронній формі, прирівняній до письмової (ст. 11, 12 Закону «Про електронну комерцію», ст. 207 ЦК України).

Крім того, суд помилково вважав виключно необхідним доказом виписку з рахунку як доказ надання коштів, тоді як анкета-заява та розрахунок заборгованості є достатніми доказами укладення договору та доводять порушення зобов`язань відповідача. Відповідач не спростував розрахунок (ст. 81 ЦПК України). Умови і правила є загальновідомими (ч. 3 ст. 82 ЦПК України), доступні на сайті банку. Відсутність відзиву від відповідача свідчить про незгоду з позовом без спростування.

Щодо розбіжностей дати укладення договору, вказаної у позові від 11.01.2024 р. і дати підписання договору 11.11.2021 року, представником позивача надані в суді апеляційної інстанції пояснення що 11.01.2024 р. це технічна помилка, оскільки у ОСОБА_1 вже були кредитні відносини з monobank, а тому мала місце помилка щодо вказівки на дату укладення саме цього конкретного договору. Дата формування цифрового підпису 11.11.2021 року підтверджується матеріалами справи.

Суд першої інстанції, постановляючи здійснювати розгляд справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, ухвалюючи рішення, вважав достатнім обсяг доказів для прийняття рішення у справі, водночас, розглядаючи справу по суті, констатував недостатність доказів в частині видачі кредиту та наявності заборгованості, не навівши достатнього обґрунтування.

У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Таким чином, обґрунтовуючи позицію відмови у задоволенні позову недостатністю доказів, всупереч наданому позивачем розрахунку заборгованості, вважаючи, що він не є тим документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій, суд першої інстанції, водночас, не був позбавлений можливості витребування додаткових доказів, якщо мав сумніви у даних, зазначених у розрахунку та розглядаючи справу у спрощеному порядку не мав можливості їх перевірити.

Судом апеляційної інстанції приймається розрахунок позивача, за відсутності будь-яких даних, що можуть його спростувати або піддати сумніву.

Отже, з ОСОБА_1 стягується заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.11.2021 у розмірі 38 699,22 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача: судовий збір у розмірі 3 028 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та апеляційний судовий збір у розмірі 4 542 грн.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Універсал Банк» Македона Олександра Андрійовича - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 квітня 2025 року - скасувати.

Позов акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 / на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» // заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.11.2021 у розмірі 38 699,22 грн.

Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:

стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 / на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» // судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 / на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» // судовий збір у розмірі 4 542 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Повний текст постанови виготовлено 17.03.2026 р.

Головуючий: Судді: