ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7803/25Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/817/189/26 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Букач Тетяна Ігорівна, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2025 року, постановлене суддею Ромазаном В.В. у справі №607/7803/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 березня 2023 року у справі №4483/1038/22 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки до 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування вказував, що із 02 червня 2021 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2022 року.

У даному шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 19 березня 2022 року позивач призваний на військову службу під час мобілізації у військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України. Окрім грошового забезпечення військовослужбовця, інших доходів не має. У зв`язку з проходженням військової служби стан його здоров`я погіршився, він неодноразово був госпіталізований до лікувальних установ, де проходив лікування. Вказує, що через постійне дороговартісне лікування не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Додатково зазначав, що на його утриманні перебуває мати - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є особою з інвалідністю III групи та потребує постійної матеріальної допомоги. Звертав увагу суду, що відповідачка не повідомляє його про стан здоров`я сина та перешкоджає його спілкуванню з дитиною, при цьому, за час сплати аліментів умови проживання дитини істотно не покращилися.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/8.

В обґрунтування вказує, що він є військовослужбовцем, не має інших доходів та належно виконує обов`язок зі сплати аліментів (заборгованість відсутня, середній розмір близько 7 755 грн щомісячно). Після ухвалення попереднього рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходу істотно погіршився стан його здоров`я, що підтверджується медичними документами та довідками про непрацездатність. Це спричиняє регулярні витрати на лікування та об`єктивно зменшує його реальний дохід.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував ці обставини та не оцінив їх у сукупності, хоча відповідно до ст. 192 СК України погіршення здоров`я є самостійною підставою для зміни розміру аліментів.

Зазначає, що висновок суду про покращення матеріального стану є помилковим, оскільки придбання майна відбулося за рахунок заміни активів (продажу майна) та залучення позикових коштів, а не за рахунок збільшення доходів. Крім того, на утриманні платника аліментів перебуває непрацездатна мати, що створює додаткове фінансове навантаження.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача не доведено погіршення свого матеріального стану порівняно з моментом ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки від доходу. Крім цього, не доведено несення ним додаткових витрат пов`язаних із своїм лікуванням та утриманням своєї матері, які зумовлюють зміну розміру аліментів у бік їх зменшення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Обставини справи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2022 року.

У зареєстрованому шлюбі в сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 27 вересня 2024 року Інгульським відділом ДРАЦС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 березня 2023 року у справі №483/1038/22 вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня набрання рішенням законної сили, щомісячно до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дитина ОСОБА_3 , 2021 р.н., перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа на території Тернопільської міської територіальної громади згідно Єдиної інформаційної бази про внутрішньо переміщених осіб з 28.03.2024, що підтверджується довідкою Тернопільської міської ради №473/137 від 21.10.2024 року.

10.05.2024 року ОСОБА_1 звертався до управління сімї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради із заявою щодо перевірки цільового витрачання аліментів на дитину.

За заявою ОСОБА_1 комісією управління сімї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради було проведено обстеження умов проживання та встановлено, що ОСОБА_2 переїхала з м.Очакова, зареєстрована як внутрішньо переміщена особа та проживає разом з дітьми : сином ОСОБА_3 , 2021 р.н. та дочкою ОСОБА_5 , 2019 р.н., у двохкімнатній квартирі за адресою : АДРЕСА_1 . Помешкання орендує у приватної особи від 07.02.2023 року згідно договору. Житлово-побутові та санітарно-гігієнічні умови на належному рівні, наявні необхідні речі побуту та вжитку, діти мають окрему кімнату, створено необхідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку дітей. Наведене підтверджується актом обстеження умов проживання від 21.05.2024 року.

ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, з 19 березня 2022 року по теперішній час, що стверджується довідкою №354 від 11 жовтня 2023 року.

ОСОБА_1 у 2024 році неодноразово проходив лікування, а саме:

з 29 липня 2024 року по 06 серпня 2024 року в КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня», повний діагноз: застаріле пошкодження менісків обох колінних суглобів; двосторонній гонатроз ІІ ступеня; синовіїт; больовий синдром, що підтверджується випискою №10542/537 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого відділення травматології;

з 07 жовтня 2024 року дата закінчення лікування не зазначена в ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області», з діагнозом двобічний гонартроз ІІ-ст., синовіт, застарілі пошкодження менісків обох колінних суглобів, остеохондроз, спондильоз, спондилоартроз, хронічна вертеброгенна люмбалгія зі стійким корінцево-больовим, помірно вираженим синдромом, помірним порушенням функції хребта, міопія сл.ст в 1,0Д, ангіопатія сітківки ока, що підтверджується довідкою №166 від 08 жовтня 2024 року;

з 31.12.2024 по 02.01.2025 у міській лікарні швидкої медичної допомоги м.Миколаїв, діагноз хронічний геморой, ускладнений гострим тромбозом зовнішнього гемороїдального вузла К64., що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №10619/2840.

Крім цього, ОСОБА_1 був звільнений від несення служби у зв`язку з непрацездатністю із 26 жовтня 2024 року по 06 листопада 2024 року, з 03 січня 2025 року по 09 квітня 2025 року, що підтверджується довідками №4294 від 25.10.2024, №10 від 03.01.2025, №15 від 21.02.2025, №1277 від 03.03.2025, №1628 від 26.03.2025 про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України ОСОБА_1 , виданих ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області».

Як вбачається з довідки №1262, виданої Медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» рішенням медичної (військово-лікарської) комісії у ОСОБА_1 діагностовано: остеохондроз поперекового відділу хребта, спондильоз, спондилоартроз. Протрузії L2-3, L5-SI з помірним стенозом корінцевих каналів, більше справа. Хронічна вертеброгенна правобічна люмбоішіалгія, стійкий корінцево-больовий синдром з порушенням функції хребта 1 і-11 і ст. Деформуючий артроз обох колінних суглобів ІІ ст. синовії, періартрит, ептезопатія ПХЗ. Часткове пошкодження ПХЗ (пункція лівого колінного суглобу 31.07.2024. пункція правою колінного суглобу 02.08.2024), легке порушення функції ходи. Консолідований перелом правої п`ятки. Хронічний геморой ІІІ ст. в стадії нестійкої ремісії (операція 31.12.2024- тромбоектомія). Двобічна нейросенсорна приглухуватість І-ІІ ст. Ожиріння І ст. аліментарно-конституційного генезу. Складний міопічий астигматизм правого ока в 0,75 Д з міопією в 1,75 Д і лівого ока в 0,5 Д з міопією в 2,0 Д. Гострота зору без корекції 0,5/0,5, з корекцією 1,0/1,0. Ангіопагія сітківки обох очей. Захворювання, пов`язані з проходженням військової служби.

ОСОБА_1 поніс витрати на придбання медикаментів та діагностику, що підтверджується фіскальними чеками від 01.06.2024, 06.08.2024, 12.08.2024, та квитанцією до прибуткового касового ордеру №424 від 07.09.2024.

25 червня 2025 року ОСОБА_1 набув у власність автомобіль марки «Hyundai Ioniq» 2020 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 4641 та витягом з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів ОСОБА_1 .

02 грудня 2023 року ОСОБА_1 як продавець передав у власність ОСОБА_6 як покупцю 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу квартири.

03 вересня 2024 року ОСОБА_1 придбав у власність 2-х кімнатну квартиру загальною площею 43, 3 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу квартири.

ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 3000 доларів США в рахунок оплати за автомобіль марки Renault 19, що підтверджується розпискою від 26 лютого 2025 року.

Як вбачається з розписки від 29 травня 2025 року, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 6000 доларів США в якості безпроцентної позики та зобов`язується її повернути до 29 травня 2026 року.

Заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 станом на 31 березня 2025 року становить 412,14 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №39735, виданим 31 березня 2025 року Центральним відділом ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

ОСОБА_2 отримала доходи з січня 2024 по липень 2024 року на суму 52009,68 грн, у подальшому з 01.08.2024 доходів не отримує, що підтверджується довідкою форми ОК-5 від 25 червня 2025 року.

ОСОБА_2 не зареєстрована як одержувачка соціальних допомог, що підтверджується довідкою Управління соціальної політики ТМР №1766 від 25 червня 2025 року.

ОСОБА_2 як одержувач аліментів забезпечує потреби дитини - ОСОБА_3 відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), що підтверджується висновком за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину, затвердженого начальником Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради від 21.05.2024 року.

ОСОБА_3 має встановлений діагноз: плосковальгусна деформація стоп, деформація реберних дуг, вольгусна деформація колінних суглобів. Дитині рекомендовано курси відновлювального лікування та ортопедичне взуття, що стверджується консультаційним висновком спеціаліста від 25 червня 2025 року.

Мотиви та застосовані норми права.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний Кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Проте, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 у справі №536/1557/17, від 30 червня 2020 року у справі №343/945/19.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про прожитковий мінімуму» прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України після проведення науково-громадської експертизи сформованих набору продуктів харчування, набору непродовольчих товарів і набору послуг.

Статтями 7 законів України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 01 січня 2024 року та з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2563 гривні.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову та зменшення розміру аліментів, так як встановлені судом обставини не свідчать про погіршення матеріального стану позивача порівняно з моментом ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки від доходу.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, у зв`язку з проходженням військової служби є необґрунтованим та відхиляється судом, оскільки такий статус позивача як військовослужбовця існував і на момент ухвалення попереднього рішення суду, така обставина не може вважатися новою або такою, що істотно впливає на можливість виконання обов`язку з сплати аліментів. ОСОБА_1 продовжує проходити військову службу та отримувати регулярне грошове забезпечення, що свідчить про відсутність зміни його матеріального стану.

Доводи апеляційної скарги щодо погіршення стану здоров`я є формальним та не доводять істотного зменшення платоспроможності позивача. Надані медичні документи та виписки самі по собі не підтверджують тривалу або постійну втрату працездатності та зменшення розміру грошового забезпечення.

Доводи апеляційної скарги щодо значних витрат на лікування є недоведеними, оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів їх систематичності, розміру та співмірності з отримуваним доходом, посилання на можливі витрати не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Ці докази у сукупності з іншими обставинами справи не доводять істотної зміни фінансового стану позивача, тому не беруться судом апеляційної інстанції до уваги. Крім цього, лікування військовослужбовців в Україні є безоплатним і гарантується державою, воно фінансується через відомчі програми (у закладах Міноборони) або шляхом оплати послуг НСЗУ (у цивільних лікарнях).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що набуття позивачем у власність рухомого та нерухомого майна не свідчить про покращення його матеріального становища колегія суддів зазначає, що набуття позивачем у власність нерухомого майна та транспортного засобу 2020 року випуску свідчить про відсутність погіршення майнового стану позивача. Незалежно від джерела походження коштів (продаж майна чи позика), придбання цінного рухомого майна свідчить про наявність фінансових можливостей та доступ до ресурсів, що виключає погіршення матеріального стану.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності зменшення розміру аліментів у зв`язку з перебуванням на утриманні позивача матері пенсійного віку колегія суддів оцінює критично, оскільки не доведено Крім цього, матеріали справи не містять доказів відсутності інших осіб, зобов`язаних її утримувати, не підтверджено фактичний розмір витрат на утримання.

Посилання ОСОБА_1 на перешкоджання ОСОБА_2 у спілкуванні його з дитиною колегія суддів не оцінює, оскільки дана обставина не впливає на визначення розміру аліментів. ОСОБА_1 не позбавлений права звернення до відповідних установ або суду з заявами про визначення способу участі батька у вихованні дитини або встановлення з ним графіку побачень.

Апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaariv. Finland, № 49684/99, § 2)).

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Букач Тетяна Ігорівна - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 березня 2026 року.

Головуюча М.В. Хома

Судді О.З. Костів

Н.М. Храпак