провадження № 2/208/1437/26
УХВАЛА

(про поновлення судового розгляду справи)

12 березня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі судді Подкопаєвої І.А., за участю секретаря судового засідання Компанієць І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

До Заводського районного суду міста Кам`янського звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що сторони 23.08.2013 року у місті Мінськ Республіки Білорусь уклали шлюб, про що зроблено актовий запис за № 1241. У шлюбі народилася донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Мінськ, Руспубліка Білорусь. Сімейне життя подружжя не склалося, спільне господарство подружжя не веде, проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Спільна дитина фактично проживає із матір`ю та перебуває на її утриманні, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не надає в добровільному порядку фінансової допомоги на утримання дитини.

З огляду на вищевикладене, просить розірвати шлюб із відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в судовому порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2025 року головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А..

Ухвалою від 12.01.2026 року позовна заява залишена без руху, надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 (десяти) днів з дати отримання ухвали суду.

21.01.2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 12.01.2026 року.

Ухвалою від 22.01.2026 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Учасникам справи наданий строк для подання заяв по суті справи.

04.02.2026 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою від 11.02.2026 року суд клопотання позивача задовольнив, постановив проводити судові засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

В судовому засіданні, призначеному на 17.02.2026 року, позивач брала участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити за відсутності відповідача.

Відповідач в судове засідання, призначене на 17.02.2026 року, не з`явився, відомості про належне повідомлення відповідача у матеріалах справи відсутні.

В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час та місце судового засідання, суд відклав розгляд справи в судовому засідання на 06.03.2026 о 08 годині 30 хвилин.

В судовому засіданні, призначеному на 06.03.2026 року, позивач брала участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, за відсутності відповідача.

Відповідач в судове засідання, призначене на 06.03.2026 року, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду від нього не надходило, про причини неявки суд не повідомив, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою, внесеною до протоколу судового засідання 06.03.2026, суд постановив перейти до стадії ухвалення рішення суду, проголошення рішення суду призначено на 12.03.2026 року о 11 годині 00 хвилин.

В судове засідання, призначене на 12.03.2026 року, учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомили.

Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, долучені докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами.

23.08.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за № 1241. Місце реєстрації укладення шлюбу: Відділ ЗАГС адміністрації Жовтневого району м. Мінська. Після укладення шлюбу присвоєнні прізвища: чоловікові ОСОБА_4 , дружині ОСОБА_4 .

Факт укладення шлюбу підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 , виданим 23 серпня 2013 року Відділом запису актів громадянського стану адміністрації Жовтневого району м. Мінська, на якому проставлена спеціальна відмітка «Apostille» (Convention de la Haye du 5 octobre 1961)», що містить переклад з білоруської та російської мов на українську мову, засвідчений в нотаріальному порядку 02.10.2025 року за реєстровим № 4768, 4769 (а.с. 6 - 9).

Подружжя має доньку ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в Книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 3423. Місце народження: Республіка Білорусь, м. Мінськ. Батьки: батько ОСОБА_1 , білорус, мати ОСОБА_1 , українка.

Факт народження дитини у шлюбі від подружжя підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим 26.11.2014 року Відділом запису актів громадянського стану адміністрації Московського району м. Мінська, на якому проставлена спеціальна відмітка «Apostille» (Convention de la Haye du 5 octobre 1961)», що містить переклад з білоруської та російської мов на українську мову, засвідчений в нотаріальному порядку 02.10.2025 року за реєстровим № 4770, 4771 (а.с. 10 - 13).

Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинились.

ОСОБА_5 має громадянство Республіки Білорусь та має право на постійне проживання на території України, що підтверджується посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_3 , виданою 04.02.2022 органом 1203 на підставі 03/03, запис № 921, дата закінчення строку дії 03.02.2032 (а.с. 16).

Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади № 2023/008554179 від 21.10.2023 ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

ОСОБА_6 має громадянство Республіки Білорусь та має право на постійне проживання на території України, що підтверджується посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_4 , виданою 04.02.2022 органом 1203 на підставі 03/03, запис № 757, дата закінчення строку дії 03.02.2032 (а.с. 19).

Відповідно до відповіді відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради № 19/14452 від 18.11.2025 ОСОБА_6 з 21.10.2023 року має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 25).

Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір, що випливає з приватноправових відносин учасників цивільних правовідносин, що характеризується наявністю іноземного елементу, зокрема і позивач, і відповідач мають громадянство іноземної держави, хоча і мають право на постійне проживання на території України.

Провадження у справах за участю іноземних осіб регулюється Розділом ХІ Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частин першої, другої статті 496 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначено за угодою сторін.

У постанові Верховного Суду від 03 травня 2023 року у справі № 947/18611/21, суд наголосив, що у міжнародному цивільному процесі під підсудністю цивільних справ за участю іноземних осіб (міжнародною підсудністю) розуміють компетенцію судових органів тієї чи іншої держави щодо розгляду та вирішення певних категорій цивільних справ з іноземним елементом і здійснення окремих процесуальних дій стосовно іноземного елемента. Тому спочатку необхідно вирішити питання про те, чи підлягає розгляду конкретна справа на території держави, до суду якої звернувся заявник, а вже потім має бути визначений конкретний суд, наділений повноваженнями вирішувати подібні цивільні справи.

Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, регулюється Законом України «Про міжнародне приватне право» № 2709-IV від 23.06.2005.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави;

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: 1) визначення застосовуваного права; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом .

Відповідно до частини першої статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.

Відповідно до частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні .

Тобто суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 522/3693/19.

В межах даної справи пред`явлено позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, відповідач та позивач як іноземці мають постійне місце проживання на території України, відтак розгляд справи належить до компетенції національного суду України загалом та Заводського районного суду міста Кам`янського зокрема.

Право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України (частина перша статті 4 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Колізійні норми сімейного права містяться в розділі ІХ Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до частини другої статті 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання (частина друга статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Щодо визначення права, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, то суд встановив, що і позивач, і відповідач мають громадянство Республіки Білорусь, а тому вирішення питання припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом держави, громадянами якої вони є законодавством Республіки Білорусь.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на законодавство України як право, що регулює питання розірвання шлюбу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29 жовтня 2025 року у справі № 369/16696/20 звернув увагу, що те, які саме приписи законодавства вважав застосовними до спірних правовідносин позивач, і як він їх тлумачив, не є визначальним для вирішення спору.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтував вимоги щодо захисту права, тоді як юридична кваліфікація цих обставин у позовній заяві й інших заявах по суті справи не обмежує суд у виборі норм права для вирішення спору. Незгода суду з наведеним позивачем юридичним обґрунтуванням не є підставою для відмови у позові, оскільки суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи самостійно дає юридичну кваліфікацію спірним правовідносинам (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 83), від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15, від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункти 49, 50), від 4 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц (пункт 44), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 101), від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (пункти 81, 83, 84), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 8.1), від 8 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц, від 15 червня 2021 року у справі № 916/585/18 (916/1051/20) (пункт 9.52) та у справі № 904/5726/19 (пункти 9.55 - 9.58), від 6 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (пункт 8.19), від 22 вересня 2021 року у справі № 904/2258/20 (пункти 59, 60), від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19 (пункт 32), від 3 жовтня 2023 року у справі № 686/7081/21 (пункт 65)).

Інакше кажучи, вказівка позивачем конкретних приписів для обґрунтування позову не є визначальною для вибору судом тих приписів, які слід застосувати, вирішуючи спір. З`ясувавши під час розгляду справи, які нормативні приписи вказала сторона справи або інший її учасник для обґрунтування вимог чи заперечень, суд самостійно здійснює юридичну кваліфікацію спірних правовідносин і застосовує для ухвалення рішення ті нормативні приписи, предметом регулювання яких є відповідні відносини (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (пункт 7.43), від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (пункт 85), від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19 (пункт 33), від 3 жовтня 2023 року у справі № 686/7081/21 (пункт 66)).

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про міжнародне приватне право» застосування права іноземної держави охоплює всі його норми, які регулюють відповідні правовідносини.

Правила встановлення змісту норм права іноземної держави визначені у статті 8 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Так, відповідно до частин першої четвертої статті 8 Закону України «Про міжнародне приватне право» при застосуванні права іноземної держави суд чи інший орган встановлює зміст його норм згідно з їх офіційним тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі. З метою встановлення змісту норм права іноземної держави суд чи інший орган може звернутися в установленому законом порядку до Міністерства юстиції України чи інших компетентних органів та установ в Україні чи за кордоном або залучити експертів. Особи, які беруть участь у справі, мають право подавати документи, що підтверджують зміст норм права іноземної держави, на які вони посилаються в обґрунтуванні своїх вимог або заперечень, іншим чином сприяти суду чи іншому органу у встановленні змісту цих норм. Якщо зміст норм права іноземної держави в розумні строки не встановлений, незважаючи на вжиті згідно з цією статтею заходи, застосовується право України.

В матеріалах справи відсутні відомості та/або документи, що підтверджують зміст норм права іноземної держави, зокрема Республіки Білорусь, також судом не були вжиті заходи, передбачені статтею 8 Закону України «Про міжнародне приватне право», спрямовані на встановлення змісту норм права іноземної держави Республіки Білорусь, що позбавляє суд можливості ухвалити рішення у справі.

Відповідно до частини другої статті 244 ЦПК України якщо під час ухвалення рішення виникає потреба з`ясувати будь-яку обставину шляхом повторного допиту свідка або вчинення певної процесуальної дії, суд, не приймаючи рішення, постановляє ухвалу про поновлення судового розгляду.

Розгляд справи у випадку, встановленому частиною другої статті 244 ЦПК України проводиться виключно в межах з`ясування обставин, що потребують додаткової перевірки (ч. 3 ст. 244 ЦПК України).

З огляду на вищевикладене, оскільки без встановлення змісту норм права іноземної держави Республіки Білорусь в частині питання припинення (розірвання) шлюбу неможливо ухвалити законне та обґрунтоване рішення суду, суд дійшов до висновку про необхідність поновлення судового розгляду справи.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 244, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 273, 496, 497 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 6 8 Закону України «Про міжнародне приватне право», -

УХВАЛИВ:

Поновити судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Призначити судове засідання у справі на 07 квітня 2026 року о 09 годині 30 хвилин у приміщенні Заводського районного суду міста Кам`янського за адресою: м. Кам`янське, вул. Ігнатія Ясюковича, 5.

Копію ухвали про поновлення судового розгляду справи направити учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу суду можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://zv.dp.court.gov.ua/sud0415/

Ухвала суду знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повна ухвала суду складена 17.03.2026 року.

Суддя І. А. Подкопаєва