Провадження № 2/344/1224/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 61 650 грн., стягнення судових витрат

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 61 650 грн., стягнення судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.03.2024 року між фізичною особою позичальником: ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений Договір про споживчий кредит №103540960, згідно з умовами якого відповідач отримав 18000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів Відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісію і проценти за користування кредитом у строк встановлений Кредитним договором.

Кредитодавець умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит в сумі визначеній Кредитним договором, що підтверджується 2 Платіжним дорученням.

29.07.2024 року між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладено Договір відступлення прав вимоги №110- МЛ/Т від 29.07.2024 р.

Сума заборгованості Відповідача становить 61 650 грн., відповідно до Виписки з особового рахунка, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 18000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 41850 грн., прострочена заборгованість за комісією становить - 1800 грн. (а.с.1-8).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.10.2025 року відкрито провадження у справі (а.с.47).

01.10.2025 року відповідачем подано заперечення, відповідно до яких зазначає, що позивач посилається на довідку ТОВ «Мілоан», згідно з якою йому нібито було відправлено одноразовий ідентифікатор для підписання договору, і він його використав. Однак така довідка є внутрішнім документом зацікавленої сторони і не може підтверджувати факт укладення договору, оскільки не містить незалежного підтвердження з боку мобільного оператора або спеціалізованої компанії, що здійснює SMS-верифікацію.

Позивач долучив платіжне доручення. Проте відсутні будь-які банківські документи, що підтверджують належність рахунку, на який перераховані кошти, саме відповідачу.

Позивач подав опис поштового відправлення, але сам підтвердив, що відправлення повернулося назад. Це означає, що відповідач фактично не отримував жодних претензій чи повідомлень.

Позивач обґрунтовує свої вимоги договором відступлення права вимоги. Однак надано лише витяг, який не містить повного тексту договору та не підтверджує, що право вимоги за кредитним договором відповідача дійсно перейшло до позивача.

Позивач заявив до стягнення 61 650 грн при сумі кредиту 18 000 грн. Це перевищує граничні розміри, встановлені законом.

Позивач заявляє 8 000 грн витрат на адвоката, але не надав жодних доказів фактичної сплати цієї суми (банківських квитанцій чи виписок).

Відповідач вважає, що позивач не довів жодної з ключових обставин справи: укладення договору саме зі відповідачем, фактичного отримання коштів, належного повідомлення, правонаступництва та законності заявленої суми. На думку відповідача вимоги позивача є завищеними, побудованими на припущеннях і внутрішніх документах, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у повному обсязі (а.с.43-45).

03.10.2025 року відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого вважає, що позивачем не надано доказів укладення договору: відсутній оригінал договору з підписом сторін, не надано доказів ідентифікації особи (анкети, фото, відео, дані КЕП чи BankID), відсутні докази фактичного перерахування коштів - жодної банківської виписки чи платіжного доручення.

Позивач долучив довідку про нібито відправлення sms, але: відсутні логи sms від мобільного оператора (дата, час, відправник, номер сервісного центру, статус доставки), відсутнє підтвердження доставки адресату, Sms може бути сформоване будь-ким у текстовому редакторі, sms не передбачене процесуальним законом як спосіб належного повідомлення сторін. Отже, на думку відповідача sms-повідомлення позивача - нікчемний доказ.

Позивач надав опис поштового відправлення, але сам факт відправлення не доводить факту отримання. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про поштовий зв`язок», підтвердженням вручення є лише повідомлення про вручення. Якщо відправлення повернулося назад, воно вважається не надісланим.

Позивач вимагає 61 650 грн., але не надав розрахунку заборгованості; не відокремив тіло кредиту від відсотків і штрафів; не пояснив періоди нарахування. Сума 61 650 грн. є неспівмірною та суперечить принципам добросовісності. Позивач, усвідомлюючи відсутність належних доказів, намагається створити «доказову базу» sms і листами без вручення.

Відповідач зазначає, що є добросовісним боржником понад 7 років офіційно працював і виконував усі зобов`язання; має хронічні проблеми зі здоров`ям, що потребують постійних витрат; змушений був покривати комунальні борги замість родичів; зараз проживає за кордоном, де витрати значно вищі; звертався до суду із заявою про неплатоспроможність, що свідчить про його прагнення врегулювати борги цивілізованим шляхом.

Просить суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у повному обсязі (а.с.52-54).

02.12.2025 року представником позивача подано додаткові пояснення у справі відповідно до яких Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Варто зауважити, що без отримання листа на електронну адресу чи SMS повідомлення на номер телефону Відповідача, відповідно до якого було здійснено вхід на сайт Мілоана за допомогою логіна та пароля, договір між Відповідачем та ТОВ «Мілоан» не був би укладений. Тобто, даний Кредитний договір відповідає внутрішній волі Відповідача. Отже виходячи із вищезазначеного, варто зауважити, що всі документи знаходяться в особистому кабінеті Позичальника з якими він був ознайомлений на момент укладення договору, погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами Договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору.

Отже, Відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинив дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Щодо тверджень Представника Відповідача про неотримання Відповідачем коштів, Позивач повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення Відповідачем кредитних коштів за укладеним з Первісним кредитором кредитного договору, щодо якого виник спір, з тих причин, що Позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов з укладеного кредитного договору, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору.

Відповідачу було надіслано sms повідомлення на номер мобільного телефону: НОМЕР_1 який збігається з номером вказаним у Відзиві - Відповідача. Варто зауважити, що без отримання листа на електронну адресу чи SMS повідомлення на номер телефону Відповідача, відповідно до якого було здійснено вхід на сайт Мілоана за допомогою логіна та пароля, договір між Відповідачем та ТОВ «Мілоан» не був би укладений. Тобто, даний Кредитний договір відповідає внутрішній волі Відповідача.

Відповідач вводить суд в оману, посилаючись на практику Верховного суду, якої по даних справах не існує. А саме: «Практика Верховного Суду: Постанова від 16.06.2021 у справі № 202/781/19: якщо позивач не надав доказів укладення кредитного договору та перерахування коштів, позов підлягає відмові. Постанова від 02.12.2020 у справі № 127/15764/18: ненадання оригіналу договору є підставою для відмови у стягненні.» Справи № «202/781/19» та «127/15764/18» це: Кримінальне провадження Індустріального районного суду міста Дніпра та Кримінальне провадження Вінницького міського суду Вінницької області відповідно.

У пункті №4 справи № 372/1804/19 та 369/11268/19 також не розглядались Верховним судом. У пункті №5 справа № 369/11268/19 не розглядалась Верховним судом. Крім того ця ж справа наводиться в пункті №4 але з іншим «висновком» нібито від Верховного суду. У пункті №6 справа № 753/11860/19 також не розглядалась Верховним судом. У пункті №7 справа № 127/11713/18 також не розглядалась Верховним судом. У пункті №8 хоч справу № 916/1415/19 розглядала Велика Палата Верховного суду, проте в Постанові не вбачається слів «зловживання процесуальними правами є підставою для відмови у позові.»

Також в даному пункті «Відповідно до ст. 13 Закону України «Про поштовий зв`язок», підтвердженням вручення є лише повідомлення про вручення.» . Відповідач не вірно вказує статтю ЗУ «Про поштовий зв`язок» чим змушує сумніватись в своїй доброчесності.

Позивач надав до суду: Розрахунок заборгованості; Відокремив тіло кредиту від відсотків (Штрафи та інші санкції Кредитодавцем не нараховувались); Пояснив періоди нарахування, вони визначені кредитним договором № №103540960 від 05.03.2024 і Розрахунковою таблицею.

Представник Позивача наголошує, що нарахування заборгованості здійснювалось відповідно до нижчезазначених пунктів Кредитного договору №103540960 від 05.03.2024 року, а саме: 1.2. Сума (загальний розмір) кредиту становить 18000.00 грн. 1.3. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 05.03.2024 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. 1.3.1. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 20.03.2024 (рекомендована дата платежу). 1.3.2. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 18.06.2024 (дата остаточного погашення заборгованості).

1.5.1. Комісія за надання кредиту: 1800.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Представник позивача звертає увагу суду, що імовірно Відзив який надав ОСОБА_1 був згенерований Штучним інтелектом, про це свідчать пункти № 3-10, адже з тих конструкцій речень, схемо-побудові абзаців - логічно випливає, що Особа або Штучний інтелект не читали Позов та Додатки до Позовної заяви. Також про написання Відзиву Штучним інтелектом може свідчити велика кількість навмання доданих номерів справ, які буцімто розглядав Верховний суд. Що може свідчити про низьке бажання брати активну участь у справі, а отже навмисне затягування процесу (а.с.57-63).

03.12.2025 року представником позивача подано клопотання про витребування доказів (а.с.67-69).

03.12.2025 року відповідачем подано заперечення в яких зазначає, що відзив розробив самостійно спираючись на доступне законодавство та публічну судову практику. Будь-які неточності - наслідок людського фактору, а не намагання ввести суд в оману чи зловживання. Крім того, посилається на вже викладені раніше обставини (а.с.78-79).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.12.2025 року витребувано докази (а.с.81).

26.01.2026 року відповідачем подано клопотання у якому зазначає, що відсутність наданих на ухвалу суду доказів означає що факт надання кредиту не доведений, грошове зобов`язання не підтверджене, позовні вимоги ґрунтуються на припущеннях (а.с.82-83, 86-88).

11.02.2026 року на ухвалу суду АТ «А-Банк» надано виписку про рух коштів по рахунку (а.с.93-98)

20.02.2026 року відповідачем подано клопотання про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки за відсутності належного доказу фактичного надання кредиту не може вважатися доведеним виникнення грошового зобов`язання (а.с.102-103). Крім того, відповідачем подано клопотання про визнання доказу недопустимим неналежним недостовірним, оскільки надана виписка є фактично внутрішнім технічним переліком операцій без статусу первинного документа, без необхідних реквізитів, без підтвердження правової природи платежів та без належної ідентифікації відповідальної особи (а.с.106-108).

Представник позивача просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ «ФК «Кредит Капітал», позов просить задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач скористався правом на подання відзиву, заперечень та клопотань.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 05.03.2024 року ОСОБА_1 заповнив заяву анкету клієнта на отримання споживчого кредиту (а.с.19).

05.03.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №103540960 відповідно до якого Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.

1.2. Сума (загальний розмір) кредиту становить 18 000.00 гривень.

1.3. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 05.03.2024 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.

1.3.1. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 20.03.2024 (рекомендована дата платежу).

1.3.2. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 18.06.2024 (дата остаточного погашення заборгованості).

1.5.1. Комісія за надання кредиту: 1800.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

1.5.2. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 4590.00 грн., які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

1.5.3. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 37260.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

1.6. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору.

2.1. Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 516915*03.

2.3.1. Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил.

4.2. У разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.5.3 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п.1.5.3 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця (а.с.11-16).

Додатком №1 до договору про споживчий кредит №103540960 від 05.03.2024 року визначено графік платежів за договором про споживчий кредит (а.с.17).

Додатком №2 до договору про споживчий кредит №103540960 від 05.03.2024 року зазначено заяву на отримання кредиту №103540960 додатком №3 додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором (а.с.17 зворот 18).

Договір про споживчий кредит, графік платежів, заява на отримання кредиту та додаткові контактні дані позичальника підписані 05.03.2024 о 15:46 ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором 413493, та ТОВ «Мілоан». Довідкою підтверджено, що ОСОБА_1 з яким укладено договір ідентифікований ТОВ «Мілоан», акцепт підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відомості про одноразовий ідентифікатор: 413493 відправлений 05.03.2024 о 15:46:11 номер телефону на який відправлено одноразовий ідентифікатор +10 (а.с.18 зворот).

Згідно платіжного доручення №84222032 від 05.03.2024 року платником ТОВ «Мілоан» перераховано отримувачу ОСОБА_1 на кредит рах. №516915*03 - 18 000 грн., призначення платежу: кошти згідно договору 103540960 (а.с.20 зворот).

Відомість про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» містить інформацію, щодо надання кредиту за договором №103540960 у сумі 18 000 грн., нарахування комісії у сумі 1800 грн. нарахування процентів згідно п.1.5.2 та 1.5.3 договору, даних про здійснення відповідачем дій спрямованих на оплату кредиту відомість не містить (а.с.20 зворот -21).

Відповідно до договору відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т від 29.07.2024 року на умовах, встановлених цим Договором, ТОВ «Мілоан» Кредитор передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості).

Внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, Новий Кредитор заміняє Кредитора у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказаних у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами (а.с.22-26).

Платіжною інструкцією №4239 від 29.07.2024 підтверджено сплату ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 1 205 134,90 грн. ТОВ «Мілоан» за відступлення права вимоги згідно договору відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т від 29.07.2024 (а.с.32).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №1105-МЛ/Т від 29.07.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало в тому числі право вимоги до ОСОБА_1 , за договором №103540960 від 05.03.2024 сума виданого кредиту 18 000 грн., залишок по тілу кредиту - 18 000 грн., залишок по відсотках - 41 850 грн., залишок по комісії - 1 800 грн., загальна сума заборгованості 61 650 грн. (а.с.32 зворот).

12.08.2025 року ТОВ «ФК « Кредит-Капітал» скеровано ОСОБА_1 претензію (а.с.33).

Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором №103540960 від 05.03.2024 року заборгованість ОСОБА_1 , за договором №103540960 від 05.03.2024 року станом на 20.08.2025 року включно складає 61 650 грн. з яких: 18 000 грн. заборгованість за сумою кредиту, 1800 грн. - заборгованість за комісією, 41850 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.21 зворот).

На ухвалу суду про витребування доказів АТ «А-Банк» повідомило суд, що карта № НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . З руху коштів по рахунку вбачається зарахування 05.03.2024 року на картку коштів у сумі 18 000 грн. (а.с.94-98).

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.

У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно із ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Судом встановлено, що 05.03.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит №103540960 в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» на суму кредиту 18 000 грн., шляхом переказу йому на банківську картку та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,70%- протягом пільгового періоду, 2,30% протягом поточного періоду.

Відповідач отримав кредит, в подальшому розпорядився даними коштами на власний розсуд, свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав, кредитні кошти не повернув. Отже на думку суду, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача тіла кредиту в сумі 18 000 грн. підлягають до задоволення.

Твердження відповідача, що ним не підписувався договір, та не отримувались кошти спростовані дослідженими матеріалами справи. Будь яких доказів на підтвердження своїх тверджень відповідачем суду не надано.

Щодо клопотання відповідача про визнання доказу недопустимим недостовірним та неналежним, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач вправі подати виписку з рахунку, на підтвердження своїх тверджень, про те, що на його рахунок не здійснено зарахування, однак відповідач таким правом не скористався.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 41850 грн., то такі на думку суду є частково обґрунтованими.

Договір про споживчий кредит №103540960 був укладений 05.03.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», тому слід застосовувати вимоги ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, не може перевищувати 1 % за весь строк дії кредитного договору.

Аналізуючи умови договору ТОВ «Мілоан» суд зазначає, що розмір нарахованих відсотків у межах такого має становити 18 900 грн.

105 днів (05.03.2024 - 18.06.2024) х18 000 х 1% = 18900 грн.

Твердження відповідача, що позивачем не надано розрахунку заборгованості за відсотками не заслуговують на увагу, адже відповідач погодився з умовами нарахування відсотків, про що свідчить підпис у договорі про споживчий кредит.

Крім того, договір передбачає сплату комісії за надання кредиту у розмірі 1 800 грн. Умови кредитного договору, якими визначено права споживача, є зрозумілими та не дають підстав для висновку, що комісія за надання кредиту може передбачати плату за інші послуги, які банк зобов`язаний надати безкоштовно, а отже і для висновку про нікчемність такої умови. Таким чином сума комісії у розмірі 1 800 грн. за надання кредиту підлягає стягненню з відповідача.

Щодо переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача, суд вважає за необхідне зазначити, що 29.07.2024 року між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т, на підставі якого за реєстром боржників передано право вимоги зокрема до відповідача.

Твердження відповідача про надання позивачем тільки витягу з реєстру боржників не беруться судом до уваги, оскільки надання реєстру в повному обсязі порушуватиме право боржників на банківську таємницю, а надання витягу з реєстру в підтверджує перехід до позивача права вимоги до відповідача.

Щодо слів відповідача, що ним не отримано претензію, то ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» виконав свій обов`язок та надіслав претензію на адресу відповідача.

Слід зазначити, що відповідно до п. 99 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", рекомендовані поштові відправлення, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату. У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п.116 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" у разі невручення рекомендованого листа, він разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

З пунктів 99 та 116 указаних Правил вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з зазначенням причини "за закінченням терміну зберігання" можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував - не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою.

Тобто, неотримання поштової кореспонденції в точці видачі є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо належного отримання листа, тобто є його власною волею.

Щодо твердження відповідача, що він є добросовісним боржником. Відповідачем не надано жодних доказів, що він офіційно працював, має хронічні проблеми зі здоров`ям, проживає за кордоном, та мав значні витрати, на що він посилається.

Разом з тим, судом перевірялось твердження відповідача, про його звернення до суду із заявою про неплатоспроможність. Дійсно відповідач ОСОБА_1 звертався до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про визнання його неплатоспроможним, однак провадження у справі було закрито у зв`язку з невиконанням відповідачем процедури реструктуризації.

Щодо посилання представника позивача на використання відповідачем штучного інтелекту при написанні заяв, суд зазначає, що оскільки питання використання штучного інтелекту законодавством України не врегульовано, відповідач не має юридичної освіти та не користується послугами адвоката штучний інтелект може бути корисним та допоміжним інформативним інструментом для відповідача, а аналіз та спростування доводів викладених відповідачем на свій захист покладається на сторону позивача та суд.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.

За правилами ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково слід стягнути з відповідача на користь позивача 1520,63 грн. сплаченого судового збору (38700 х 2422,40 / 61650).

Щодо витрат на професійну правову допомогу, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правилами ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача долучено копію договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 із Адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с.36), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.34 зворот), ордер адвоката Усенко М.І. серії ВС №1381377 (а.с.36 зворот), акт наданих послуг №Д/2069 від 20.08.2025 року, відповідно до якого сума наданих послуг становить 8000 грн. (а.с3745), детальний опис наданих послуг (а.с.37 зворот).

Звернення до суду з позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором носить масовий характер, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. З цих підстав суд вважає, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат. Витрати на послуги адвоката в розмірі 8 000 грн. за даною справою є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатами робіт.

За таких обставин, дотримуючись принципів розумності, пропорційності та справедливості, та зважаючи на часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4 000 грн.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 527 ч.1, 530, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 61 650 грн., стягнення судових витрат задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», , адреса: вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корпус 28, м. Львів, (реквізити: UA:НОМЕР_4, банк отримувача - АТ «Креді Агріколь Банк»), заборгованість за кредитним договором № 103540960 від 05.03.2024 в розмірі 38 700 грн. (тридцять вісім тисяч сімсот) грн., що складається з 18 000 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 18 900 грн. - заборгованості за відсотками, 1 800 грн. - заборгованість за комісією.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», , адреса: вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корпус 28, м. Львів, (реквізити: UA:НОМЕР_4, банк отримувача - АТ «Креді Агріколь Банк»), витрати по сплаті судового збору у розмірі - 1520,63 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі - 4000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 17.03.2026 року.

Суддя Пастернак І.А.