ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м.Суми

Справа №589/813/25

Номер провадження 22-ц/816/124/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Черних О. М.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Шосткинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 березня 2025 року, постановлену в м. Шостка в складі судді Курбанової А.Р.,

в с т а н о в и в:

18 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання його батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення доказів, в якій просив призначити судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити питання чи є він біологічним батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , а також відібрати в порядку міжнародної правової допомоги біологічні зразки дитини, необхідні для проведення цієї експертизи.

Заява обґрунтована тим, що результати експертизи мають істотне значення для вирішення цієї справи, а дитина проживає за кордоном.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 березня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення доказів. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок генетичної експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у забезпеченні доказів, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення доказів, з урахуванням викладених у ній обставин, не відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 116 ЦПК України, не містить обґрунтувань та доказів на підтвердження наявності реальних ризиків чи загроз того, що докази, про забезпечення яких порушує питання заявник, можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Фактично підстава для подання заяви зводиться до якнайшвидшого призначення вказаної у заяві експертизи, що не є підставою для забезпечення доказів у розумінні ст. 116 ЦПК України. Таким чином, на думку суду, заявником не обґрунтовано та не доведено підстав для забезпечення доказів у порядку статей 116-118 ЦПК України, а тому суд відмовив у забезпеченні доказів.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до ч. ч. 1- 3 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

За змістом наведених норм обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Згідно з п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати та зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, потрібні для вирішення справи, але, насамперед, спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 9901/845/18.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність тощо).

Суд першої інстанції надав поверхову оцінку заяві ОСОБА_1 про забезпечення доказів, не врахував, що порушене питання про призначення у справі про визнання батьківства судової молекулярно-генетичної експертизи є основним доказом у цій справі. З урахуванням викладених у заяві обставин, суд дійшов помилкового висновку, що заява не відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 116 ЦПК України, а тому поставлене заявником питання має бути вирішене саме судом першої інстанції.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення доказів суд має визначити належний склад учасників справи, зокрема, залучити до участі у справі матір неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала не може вважатись такою, що постановлена з додержанням норм процесуального закону, остання перешкоджає вирішенню питання щодо забезпечення доказу шляхом призначення експертизи, а тому підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для нового розгляду питання з одночасним вирішенням питання про забезпечення доказів з дотриманням вимог норм процесуального права із врахуванням мотивів, викладених у даній постанові.

Керуючись статтями 367- 369, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 березня 2025 року скасувати.

Цивільну справу № 589/813/25 направити до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 лютого 2026 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

О. М. Черних