Справа № 509/7155/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду с-ща Овідіополь заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Сидорук Д.С. про відвід судді Бочарову А.І., надану по цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 ,

про

відшкодування матеріальної шкоди завданої недійсним правочином,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває вказана вище справа.

Розпорядженням керівника апарату Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.12.2025 №990/25 по справі призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з відстороненням від здійснення правосуддя судді Кириченко П.Л.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 26.12.2025 справа надійшла до провадження судді Бочарову А.І.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.01.2026 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди завданої недійсним правочином.

Підготовче судове засідання призначено на 14.04.2026 року о 10:00 год. у залі судового засідання в приміщенні суду.

16.02.2026 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Сидорук Д.С. надійшла заява про відвід судді Бочарова А.І., з тих підстав, що суддя Бочаров А.І. раніше розглядав справу № 509/3390/16 між тими ж сторонами, за результатами якої рішенням від 16.07.2020 року було вирішено спір не на користь позивача ОСОБА_3 та третьої сторони ОСОБА_1 , чиїх прав та інтересів це безпопосередньої стосувалося, а витребувано від добросовісного набувача земельні ділянки.

Нинішній спір не є тотожним попередньому, однак він безпосередньо пов`язаний із правовими наслідками рішення, ухваленого суддею у попередній справі.

Фактично теперішні вимоги є похідними від попереднього рішення, а для їх вирішення судді доведеться оцінювати правові наслідки рішення, постановленого ним же у спорі між цими ж сторонами.

У межах даного провадження судді необхідно буде аналізувати наслідки недійсного правочину, що стало підставою для витребування земельних ділянок, та обсяг шкоди, що виникла у зв`язку з правовою оцінкою, наданою раніше у попередній справі.

Таким чином, суддя фактично здійснюватиме оцінку наслідків власної правової позиції, сформованої у попередньому рішенні.

Суддя не повинен опинятися в ситуації, коли йому доводиться оцінювати правові наслідки власного рішення, оскільки це може створювати обґрунтований сумнів у його об`єктивній та безсторонній позиції.

З позиції об`єктивного спостерігача така процесуальна ситуація може створювати враження зацікавленості у збереженні послідовності раніше висловлених висновків.

Отже, у ситуації, коли новий спір є похідним від раніше вирішеного та стосується правових наслідків рішення, постановленого цим самим суддею, виникають об`єктивні підстави для сумніву в його неупередженості, а тому представник позивача вважає, що вищенаведене є достатніми та вагомими підставами для відводу судді від розгляду даної справи.

Дослідивши матеріали справи та заяву про відвід судді, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У справі «Білуха проти України» ЄСПЛ зазначив: «Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві».

У справі «Хаушільдт проти Данії» ЄСПЛ висловив свою позицію про те, що об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості.

На неупередженість судді, як однієї з важливих ознак правосуддя акцентується увага й у пункті 3 Європейського статуту судді: «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений».

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні у справі «Михайлова проти України» від 6 березня 2018 року Європейський суд з прав людини визнав порушення, зокрема, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий судовий розгляд щодо вимоги безсторонності), прав позивача, тобто якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, факт якого не підтверджений документами по справі, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Таким чином, незадоволення заяви представника позивача про відвід може сприйматися як порушення його прав.

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав люди, (Справа Індра проти Словакії) з метою уникнення численних заяв про неупередженість судді при розгляді справи, вважаю, що з даних підстав заяву про відвід судді, який задовольнити.

З метою уникнення сумнів в упередженості та об`єктивності судді Бочарова А.І., заяву про відвід слід задовольнити, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.33,36,40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про відвід судді Бочарову А.І. задовольнити.

Цивільну справу направити до канцелярії суду з метою автоматичного розподілу, відповідно до ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.І.Бочаров