Справа № 591/6216/24
Номер провадження 22-ц/816/1711/26
УХВАЛА

17 березня 2026 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Замченко А.О. (суддя-доповідач),

суддів Петен Я.Л., Черних О.М.,

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

у присутності представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Боруци Тетяни Миколаївни, яка діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Дніпрополімермаш», до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як законного представника ОСОБА_4 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про визнання недійсним договорів дарування,

в с т а н о в и в :

17.06.2024 приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Боруца Т.М. в інтересах ПАТ «Дніпрополімермаш» звернулася до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 з позовом, який мотивувала тим, що в неї на виконанні перебуває виконавче провадження №74676358 з примусового виконання наказу господарського суду про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ПрАТ «Амадеус» коштів на користь ПрАТ «Дніпрополімермаш». Під час перевірки майнового стану боржника було виявлено, що після відкриття 04.10.2022 господарським судом провадження в справі про стягнення коштів, ОСОБА_2 09.12.2022 подарувала своїй доньці квартиру, будинок та дві земельні ділянки. Зазначає, що ці договори були укладені боржником на шкоду кредитору з метою приховати майно від виконання за його рахунок у майбутньому судовому рішенні.

Посилаючись на викладене, виконавець просила визнати недійсними договори дарування квартири, житлового будинку та земельних ділянок від 09.12.2022, укладені між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 .

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12.01.2026 позов задоволено: визнано недійсним договір дарування квартири від 09.12.2022, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Онопрієнко А.В. за реєстровим №2185, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 (номер відомостей про речове право 48735725); визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 09.12.2022, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Онопрієнко А.В. за реєстровим №2189, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 (номер відомостей про речове право 48737753); визнано недійсним договір дарування житлового будинку та земельної ділянки від 09.12.2022, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Онопрієнко А.В. за реєстровим №2187, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на житловий будинок (номер відомостей про речове право 48735831) та земельну ділянку кадастровий номер :13:001:0009 (номер відомостей про речове право 48735917). Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 у дольовому порядку на користь приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Боруци Т.М. судовий збір у розмірі 10598 грн, тобто по 5299 грн з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Цуканов В.В. в інтересах відповідачки ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

08.01.2026 законний представник малолітньої відповідачки ОСОБА_4 ОСОБА_2 уклав контракт (військова служба за контрактом) на 3 роки, у зв`язку з чим він позбавлений можливості представляти інтереси дитини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Цуканова В.В., який проти залучення ОСОБА_4 законного представника заперечував, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).

Малолітня фізична особа не володіє процесуальною дієздатністю.

Процесуальним засобом реалізації батьками права на судовий захист своєї дитини, гарантованим статтею 55 Конституції України, є процесуальне представництво. Воно забезпечує участь у цивільному процесі батьків, надає їм можливість використовувати всі передбачені законодавством юридичні можливості для ведення цивільних справ у суді та захисту суб`єктивних прав й інтересів дитини. Батьки мають право виступати представниками дитини, зокрема, у цивільному процесі (див. постанову Верховного Суду від 31.05.2023 у справі №761/19046/22).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з ч. 4 ст. 63 ЦПК України суд може призначити або замінити законного представника за клопотанням малолітньої або неповнолітньої особи, якщо це відповідає її інтересам.

Керівні принципи Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дитини [10] (далі - Керівні принципи) були прийняті як практичний інструмент для держав-членів Ради Європи в процесі адаптації їх судових і позасудових систем до конкретних прав, інтересів і потреб дітей. Рада Європи закликає держави-члени забезпечити їх широке розповсюдження серед всіх органів, відповідальних або іншим чином причетних до прав дітей в судочинстві.

У питанні доступу дитини до суду та забезпечення представництва її інтересів Керівні принципи орієнтують на використання таких підходів:

- у випадках, коли існує конфлікт інтересів між батьками і дітьми, компетентний орган повинен призначати або опікуна представника в суді, або іншого незалежного представника для представлення поглядів та інтересів дитини (пункт 42);

- доступ до суду для дітей також може бути необхідним у випадках, коли може виникнути конфлікт інтересів між дитиною і законним представником (пункт 95);

- у разі можливого конфлікту інтересів між дітьми та їх батьками, слід уникати вимоги згоди батьків. Система повинна бути розроблена таким чином, щоб надмірна відмова одного з батьків не могла тримати дитину від необхідності звернення до правосуддя (пункт 98).

На національному рівні особливості правосуддя, яке забезпечує права дитини, реалізується так:

- частина друга статті 13 ЦПК України надає право суду збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб;

- частина четверта статті 13 ЦПК України встановлює правило про те, що суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє;

- стаття 45 ЦПК України регламентує забезпечення захисту прав малолітніх або неповнолітніх осіб під час розгляду справи, покладаючи на суд обов`язок роз`яснити малолітній або неповнолітній особі її права та можливі наслідки дій її представника чи законного представника у разі, якщо за віком вона може усвідомити їх значення; сприяти створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (частини друга та третя статі 45 ЦПК).

Таким чином, міжнародні стандарти в сфері правосуддя, дружнього до дитини, та норми національного права в своєму взаємозв`язку створюють умови для доступу дитини до суду, виділяючи особливості її участі в судовому процесі. Це стосується і особливостей участі законного представника дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Здійснювати захист прав дитини, у тому числі в судах, у першу чергу покликані її батьки. Захист прав та інтересів дитини здійснюється її батьками через відсутність у дитини цивільної процесуальної дієздатності (стаття 47, частина перша статті 59 ЦПК України).

Батьки, які представляють інтереси своєї дитини у суді, можуть вчиняти від її імені усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти дитина як особа, що бере участь у справі (стаття 64 ЦПК України). У цьому випадку батьки повинні захищати права і інтереси дітей, а не свої права і інтереси.

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09.11.2022 у справі №372/1652/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

З огляду на викладене, враховуючи, що законний представник малолітньої відповідачки позбавлений можливості належним чином здійснювати свої обов`язки, з метою захисту прав малолітньої ОСОБА_4 , апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі в даній справі в якості законних представників останньої її матері ОСОБА_2 та Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради.

При цьому апеляційний суд враховує вік дитини (5 років), у зв`язку з чим остання не може усвідомлювати свої права та можливі наслідки її законного представника ОСОБА_2 , а тому залучає законних представників без з`ясування думки дитини.

На підставі наведеного, керуючись ст. 63, 381 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Залучити Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, ОСОБА_2 в якості законних представників малолітньої ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Анна ЗАМЧЕНКО

Судді Яна ПЕТЕН

Оксана ЧЕРНИХ