Справа № 462/4289/25
УХВАЛА

19 березня 2026 року Залізничний районний м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря судових засідань: Каралюс Т.Р.,

представника відповідача-адвоката: Прудиуса О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у майні та визнання права власності, суд

в с т а н о в и в:

представник позивача ОСОБА_1 адвокат Юнко М.В. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить:

- припинити право власності відповідача на 9/100 частку у праві власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 ;

- припинити право власності відповідача на 1/3 частку у праві власності на присадибну земельну ділянку площею 0,0699 за адресою АДРЕСА_1 ;

- визнати за позивачем право власності на 9/100 частку у будинку за адресою АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 ;

- визнати за позивачем право власності на 1/3 частку у праві власності на присадибну земельну ділянку площею 0,0699 за адресою АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 ;

- виплатити відповідачу вартість 9/100 частки у будинку за адресою АДРЕСА_1 в сумі 225183,69 грн. та вартість 1/3 частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,0699 за адресою АДРЕСА_1 в сумі 235999,67 грн., в загальній сумі 461183,36 гривень.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.07.2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін.

Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд виходить з такого:

згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 10 липня 2017 року у справі «Гінчо проти Португалії» Європейський суд з прав людини зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Із змісту ст. 223 ЦПК України вбачається, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно ч.3 вказаної статті якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 1 статті 64 ЦПК України визначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Згідно ч.5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Судом встановлено, що справа № 462/4289/25 перебуває у провадженні Залізничного районного суду м. Львова з 16.06.2025 року, судові засідання неодноразово відкладалися, у тому числі і за клопотаннями сторони позивача, або їх неявкою.

Позивач ОСОБА_1 у судові засідання особисто жодного разу не з`явилася.

Представник позивача - адвокат Юнко М.В. не з`явилися у судові засідання, що були призначені на 17.02.2026 року та 19.03.2026 року, про які суд повідомляв сторону позивача шляхом скерування поштової кореспонденції та доставки електронного документу «Судова повістка» до електронного кабінету, що підтверджується матеріалами справи.

Так, 19.01.2026 року судом було сформовано судові повістки про виклик у судове засідання на 17.02.2026 року позивача ОСОБА_1 , повістка була надіслана засобами поштового зв`язку та не вручена у зв`язку із відсутністю одержувача за вказаною адресою, та представника позивача адвоката Юнко М.В., повістка доставлена до електронного кабінету 19.01.2026 року о 17:03 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

У зв`язку із неявкою сторони позивача у судове засідання 17.02.2026 року та не повідомлення суду про причини такої неявки, судовий розгляд справи було відкладено на 19.03.2026 року.

18.02.2026 року судом було сформовано судові повістки про виклик у судове засідання на 19.03.2026 року позивача ОСОБА_1 та представника позивача адвоката Юнко М.В., повістки доставлено до електронного кабінету адвоката Юнко М.В. 19.02.2026 року о 1:20 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Відповідно до правового висновку сформованого Верховним Судом у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, суд надсилає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (частина сьома статті 14 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України).

Відповідно до п. 2, 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, сторона позивача про судові засідання 17.02.2026 року та 19.03.2026 року були повідомлені належним чином.

19.03.2026 року Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Юнко М.В. надіслане через електронну пошту, а не через підсистему «Електронний суд», тобто у спосіб не передбачений процесуальним законодавством, про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю звернення до ветеринара щодо порання її кота.

Разом з тим, суд враховує, що представник позивача не надала суду доказів існування обставин, наведених у клопотанні.

Таким чином, суд приходить до переконання, що стороною позивача не надано суду доказів об`єктивної неможливості бути присутнім у судовому засіданні 19.03.2026 року особисто позивача та/або її представника.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 223, ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Єврорпейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Із аналізу ч. 5 ст. 223, ч. 1 ст. 257 ЦПК України вбачається, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (ВС/КЦС № 310/12817/13 від 22.05.2019).

Так, сторона позивача у судові засідання, призначені на 17.02.2026 р. та 19.03.2026 р. повторно не з`явилася, заяви про розгляд справи у відсутності позивача /її представника/ не подано, про дату, час та місце розгляду справи сторона позивача повідомлена належним чином, повідомлень про те, що позивачем припинено договір про надання правничої допомоги з адвокатом Юнко М.В., суду не надано.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи наведене, зокрема, строки розгляду справи, неприпустимість зловживання процесуальними правами, повторні неявки позивача та її представника, неподання стороною позивача заяви про розгляд справи у її відсутності, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у майні та визнання права власності не може бути розглянута по суті за відсутності позивача /її представника/, а тому, враховуючи положення ст. 223, 257 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 12, 13, 44, 58, 64, 128, 130, 131, 223, 257, 258, 259, 353, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у майні та визнання права власності залишити без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Бориславський Ю. Л.