справа № 361/6073/17
провадження № 6/361/249/25
УХВАЛА

Іменем України

05 березня 2026 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ведмідь Н.В.,

при секретарі судового засідання Чуняк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лопатинська Надія Олексіївна, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2025 року до суду із заявою звернулась ОСОБА_1 в якій просила суд визнати виконавчий лист № 361/6073/17, виданий 18.02.2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області у справі № 361/6073/17за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у загальному користуванні майном та зобов`язання вчинити певні дії, таким, що не підлягає виконанню.

В своїй заяві посилається на те, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області на підставі якого видано виконавчий лист зобов`язано ОСОБА_1 (власника приміщення № 48) демонтувати перегородки, які перекривають прохід до дверей та сходів на другий поверх будинку на сходову (приміщення № 45, 131) із приміщення № 49, 128, 129, 130 та не чинити перешкод у користуванні належним ОСОБА_2 на праві власності нежитловими приміщеннями № 49, 128, 129, 130 та площадкою до сходів загального користування (приміщення № 45, 131) на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 . 08.11.2018 року приміщення № 48 у боржника ОСОБА_1 придбала ОСОБА_4 . Отже заявник перестала бути власником приміщення №48, а тому втратила зобов`язання виконувати рішення суду та виконавчий лист. Вважає невиконання заявником виконавчого листа правомірним, що обумовлено зміною обставин, пов`язаних з припиненням мати всі правомочності власника об`єкта права власності та як наслідок конструкції загального користування.

18 грудня 2025 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області призначено судове засідання на 30 січня 2026 року.

У судове засідання заявник не з`явилася. Представник заявника адвокат Батечко О.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності заявника на підставі поданих письмових пояснень.

Заінтересована особа ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Державний виконавець Лопатинська Н.О., будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 17 вересня 2018 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у загальному користуванні майном та зобов`язання вчинити певні дії, позов було задоволено. Визнано незаконним установлення перегородок у коридорі загального користування (приміщення № 43), які перекривають прохід до дверей та сходів на другий поверх будинку АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 (власника приміщення № 48) демонтувати перегородки, які перекривають прохід до дверей та сходів на другий поверх будинку (приміщення № 45, 131) із приміщення №№ 49, 128, 129, 130, а також не чинити перешкод у користуванні належними ОСОБА_2 на праві власності нежитловими приміщеннями №№ 49, 128, 129, 130 та площадкою до сходів загального користування (приміщення № 45, 131) на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1?280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн.

05 лютого 2019 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2018 року залишено без змін.

18 лютого 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист у справі № 361/6073/17 за рішенням від 17 вересня 2018 року.

Постановою головного державного виконавця Броварського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лопатинською Н.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58711519 з примусового виконання рішення суду у справі № 361/6073/17 - про зобов`язання ОСОБА_1 (власника приміщення № 48) демонтувати перегородки, які перекривають прохід до дверей та сходів на другий поверх будинку (приміщення № 45, 131) із приміщення №№ 49, 128, 129, 130, та не чинити перешкод у користуванні належними ОСОБА_2 на праві власності нежитловими приміщеннями №№ 49, 128, 129, 130 та площадкою до сходів загального користування (приміщення № 45, 131) на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно договору купівлі-продажу від 08.11.2018 року, власником нежитлових приміщень 46, 47, 48 в будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 . (а.с. 14)

В частинах 1, 3 статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

В інформаційному листі «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ звернув увагу судів на те, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. Подібних висновків дійшов Верховний суд у постановах від 24.06.2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09.09.2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09.06.2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22 від 09.02.2023 року у справі № 824/85/21.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, - а за її межами.

Судом встановлено, що на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, видано виконавчий документ, яким на боржника ОСОБА_1 покладено обов`язок вчинити певні дії, а саме демонтувати перегородки, що перешкоджають доступу до приміщень та сходів загального користування, а також усунути перешкоди у користуванні належними стягувачу ОСОБА_2 нежитловими приміщеннями.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, заявник посилається на те, що після ухвалення рішення суду ним відчужено відповідне нерухоме майно третій особі, у зв`язку з чим, на її думку, відсутня можливість виконання покладеного судом обов`язку.

Суд зауважує, що обов`язок, покладений на боржника судовим рішенням, яке переглянуте апеляційним судом та набрало законної сили, а отже є обов`язковим до виконання. Сам по собі факт відчуження майна після ухвалення судового рішення не свідчить про припинення такого обов`язку та не є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки інше тлумачення фактично призвело б до можливості уникнення виконання судових рішень.

Суд також враховує, що наведені заявником обставини пов`язані зі зміною правового режиму майна, однак такі обставини самі по собі не впливають на чинність та обов`язковість судового рішення і не свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 432 ЦПК України.

Крім того, заявником до поданої заяви не долучено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виконання виконавчого документа, у тому числі добровільного виконання рішення суду, а також не надано доказів демонтажу відповідних перегородок чи усунення перешкод у користуванні майном стягувача.

Таким чином, доводи заявника не підтверджують відсутності обов`язку боржника або неможливості виконання виконавчого документа у розумінні статті 432 ЦПК України, у зв`язку з чим підстави для задоволення заяви відсутні.

З огляду на викладене, із врахуванням вищенаведених норм, відсутністю доказів, які б підтверджували наявність обставин, що є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, на які посилалась заявник, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лопатинська Надія Олексіївна слід відмовити.

Керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.ст. 16, 259, 260, 432 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лопатинська Надія Олексіївна, - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ведмідь Н.В.