Справа № 466/4631/25 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/811/798/26 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

секретар судового засідання Федчун Н. С.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коцюбинської Л. С., представника відповідача приватного виконавця Білецького І. М. адвоката Кусого А. В., представника позивачки адвоката Ганусяка О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсними результатів аукціону,

ВСТАНОВИВ:

у травні 2025 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 , приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І. М., третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсними результатів аукціону.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Ганусяка О. І. про залишення позову без розгляду, задоволено.

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , приватного виконавця Білецького І. М., третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсними результатів аукціону, залишено без розгляду.

У задоволенні заяви адвоката Кусого А. В. про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

У жовтні представник ОСОБА_1 - адвокат Коцюбинська Л. С. звернулася до суду із заявою про відшкодування судових витрат у цій справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2025 року у задоволені заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Коцюбинської Л. С. про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши в грудні 2025 року апеляційну скаргу, яка підписана представником Коцюбинською Л. С., в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2025 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Коцюбинської Л. С. про стягнення витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки дійсно мали місце необґрунтовані дії позивача, зокрема, у зв`язку із поданням ним заяви про залишення його позовної заяви без розгляду через 5 місяців після відкриття провадження у справі та через 2,5 місяці після закриття підготовчого провадження, у суду були відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про стягнення на його користь з позивача витрат на професійну правничу допомогу. Вказує, що процесуальна поведінка позивачки та її представників під час підготовчого провадження також свідчить про зловживання ними своїми процесуальними правами.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, які з`явились до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У цій справі ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , приватного виконавця Білецького І. М. про визнання недійсними результатів аукціону та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 16 червня 2025 року.

30 травня 2025 року через систему «Електронний суд» позивачка подала заяву про зміну предмета позову.

Також 30 травня 2025 року через систему «Електронний суд» позивачка подала заяву про забезпечення позову, в задоволенні якої ухвалою суду від 04 червня 2025 року відмовлено.

Протокольною ухвалою від 16 червня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коцюбинської Л. С. про оголошення перерви, оголошено перерву до 14 липня 2025 року.

Протокольною ухвалою від 14 липня 2025 року задоволено клопотання представника третьої особи ОСОБА_4 адвоката Оприска М. В. про відкладення підготовчого судового засідання, продовжено перерву до 30 липня 2025 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30 липня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 14 жовтня 2025 року.

14 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» позивачка подала клопотання про залишення заяви без розгляду.

14 жовтня 2025 року після відкриття судового засідання, на стадії вирішення клопотань, суд оголосивши подане позивачкою клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, заслухавши представників учасників справи, які з`явились, постановив оскаржувану ухвалу.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини, з огляду на положення наведених вище приписів ЦПК України та правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, з урахуванням того, що клопотання про залишення позовної заяви без розгляду надійшло до суду через систему «Електронний суд» до відкриття судового засідання з розгляду справи по суті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для про залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Також згідно з пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто, стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат, зокрема у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення, яке само по собі не підтверджує наявність необґрунтованих дій позивача.

При компенсації правничих витрат відповідача у справі за рахунок позивача із застосуванням частини п`ятої статті 130 ГПК України (частини п`ятої статті 142 ЦПК України) має бути встановлена необґрунтованість дій позивача, пов`язаних з розглядом справи, та необхідність понесення витрат відповідачем з надання правничої допомоги в порушеній позивачем справі (необхідність ознайомлення адвокатом з матеріалами справи, подання відзиву відповідачем у справі, участь адвоката в судових засіданнях, вчинення дій щодо збирання доказів та інше) (пункт 7.19. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21)

Для стягнення на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 15 січня 2025 року в справі № 511/967/24, від 02 липня 2025 року у справі № 379/728/24, від 28 серпня 2025 року в справі № 357/5156/23 та від 23 грудня 2025 року у справі №750/14656/24).

У цій справі місцевий суд не встановив, що позивачка та її представники від моменту звернення до суду із позовною заявою і до залишення позову без розгляду, діяли недобросовісно, зокрема під час підготовчого провадження, зловживали своїми процесуальними правами, та мала на меті ущемлення прав відповідачів та, врахувавши, що саме по собі постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, навіть через 5 місяців після відкриття провадження у справі та через 2,5 місяці після закриття підготовчого провадження, не свідчить про необґрунтованість дій позивачки (її представників), дійшов правильного висновку про відмову представнику відповідача у відшкодуванні витрат на правову допомогу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, а зводяться до незгоди з ними та трактування норм процесуального права на власний розсуд.

Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки її доводи вірних висновків суду не спростовують, ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, підстави для здійснення розподілу судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич