Провадження №2-др/523/28/26
"10" березня 2026 р.
Пересипський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді Кисельова В.К.,
за участі секретаря судових засідань Дзюби Г.І.,
розглянувши заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» - Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат,
Рішенням Пересипського районного суду міста Одеси від 03.02.2026р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» задоволено та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість за Договором про надання грошових коштів у позику № від 24.02.2024 року розмірі 15272 гривні 00 коп., з яких: 2000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13272,00 грн. заборгованість за процентами, а також судові витрати по справі у розмірі 2422,40 грн..

17.02.2026 р. на адресу суду надійшла заява представника позивача ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» Андрущенка М.В., в якій він просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_2 вказував на те, що в позові було зазначено про наявність судових витрат та попередній розмір витрат на правничу допомогу, яку позивач очікує понести в звЯзкуз з розглядом справи - 5000,00 грн. На підтвердження вищевказаної суми до матеріалів справи додано договір про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025, ордер на надання правничої допомоги ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» адвокатом Андрущенком М.В.. копію Акту № приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025р., заявку № від 24.07.2025р. про надання послуг, копію платіжної інструкції №195 від 07.02.2026р.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Справу розглянуто в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Як судом встановлено, рішенням Пересипського районного суду міста Одеси від 03.02.2026р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» задоволено та вирішено стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (, адреса: вул. Болсуновська, буд.8, поверх 9, м.Київ) заборгованість за Договором про надання грошових коштів у позику № від 24.02.2024 року розмірі 15272 (п`ятнадцять тисяч двісті сімдесят дві) гривні 00 коп., з яких: 2000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13272,00 грн. заборгованість за процентами, а також судові витрати по справі у розмірі 2422,40 грн..

В тексті позовної заяви позивач просив також зазначав про наявність судових витрат на надання правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн, а згідно поданої заявки № від 24.07.2025р. про надання послуг, розмір витрат складає 5000,00 грн.., на підтвердження чого до матеріалів справи додано копію договору про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025, ордер на надання правничої допомоги ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» копію Акту № приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025р., копію платіжної інструкції №195 від 07.02.2026р

Отже, між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та адвокатом Андрущенком М.А. укладено Договір про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025р., предметом якого є надання адвокатом всіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів клієнта.

На підтвердження обсягу виконаних робіт Позивач надає Акт № приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від «06» травня 2025 року, відповідно до якого на дату звернення Адвокатом надано наступні послуги: написання позовної заяви до ОСОБА_1 , заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі №523/16832/25 та клопотання про залишення клопотання без розгляду, написання відповіді на відзив.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зроблено висновок, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

Як судом встановлено, про попередній розрахунок судових витрат у виді првничої допомоги позивачем було заявлено у позові, а згідно платіжної інструкції №195 від 07.02.2026р вартість послуг склала 5000,00 грн., які представник позивача просить суд стягнути з відповідача.

Однак при ухваленні вищевказаного рішення, судом не було розглянуто вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України, в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення і приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України визначено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат на правничу допомогу.

Судом також враховуються висновки Великої Палати Верховного Суду висловлені в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, висновок Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.

Таким чином, враховуючи вказані висновки, а також те, що рішенням суду вимоги задоволено повністю, суд вважає, що розмір витрат, які підлягають стягненню, становить 5000,00 грн.

Керуючись ст. 260,261,270 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» - Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (, адреса: вул. Болсуновська, буд.8, поверх 9, м.Київ) витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень 00 коп.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня підписання повного додаткового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 16.03.2026 року.

Суддя: В.К. Кисельов