справа № 492/1530/25
провадження № 2-о/492/5/26
РІШЕННЯ

Іменем України

17 березня 2026 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Варгаракі С.М.,

за участю секретаря судового засідання Богдан А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

встановив:

Представниця заявниці звернулася із зазначеною заявою до суду, в якій просить встановити факт спільного проживання заявниці ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з липня 2016 року по грудень 2022 року. В обґрунтування заяви посилається на те, що починаючи з липня 2016 року по вересень 2022 року ОСОБА_3 проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, проживали разом як чоловік та дружина, ділили побут. З вересня 2022 року ОСОБА_3 був призваний на військову службу, але 03 грудня 2022 року зник безвісти під час інтенсивного бойового зіткнення з ворожими силами противника північно-східніше н.п. Бахмут Донецької області. До моменту зникнення безвісти ОСОБА_3 продовжував фінансово допомагати заявниці, переводив грошові кошти заявниці. ОСОБА_1 не має змоги дізнатися інформацію про стан пошуку Єремиці, отримувати офіційні відомості, не має права на соціальні виплати та частину грошового забезпечення, у зв`язку з чим звернулася до суду із вказаною заявою.

До суду від заявниці надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, проте вона повернулася до суду без вручення адресату з довідкою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній», тому відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, ОСОБА_2 вважається повідомленою належним чином. Заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. Інших заяв і клопотань від неї на адресу суду не надходило.

Представник Військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, але за допомогою системи «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_4 про розгляд справи за відсутності представника військової частини.

Представник Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, але за допомогою системи «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_5 про розгляд справи за його відсутності.

Також, за допомогою системи «Електронний суд» надійшли письмові пояснення представника Міністерства оборони України, згідно з якими представник заінтересованої особи просив відмовити у задоволенні заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги безвісти зниклого військовослужбовця має дружина, а не жінка, яка спільно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У ОСОБА_3 є мати ОСОБА_6 , на інтереси якої може вплинути рішення у наявній справі. Крім того, ОСОБА_3 знаходиться з 26 травня 2002 року у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 .

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, перевіривши письмові докази, вислухавши обґрунтування представниці заявниці, заслухавши свідків, вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки заснована на законі і доведена матеріалами справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали за адресою: АДРЕСА_1 з липня 2016 року по вересень 2022 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується актом опитування свідків (а.с. 9 зворот). З наданого заявницею фотознімку також вбачається спільне з ОСОБА_3 проведення дозвілля (а.с. 10 зворот). Крім того, з наданих суду доказів вбачається, що ОСОБА_3 перераховував кошти на рахунок ОСОБА_1 , що свідчить про наявність спільного бюджету (а.с. 12).

ОСОБА_3 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді радіо телефоніста 1 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 за вих. № 1158/1 від 22 грудня 2022 року надіслав ОСОБА_2 сповіщення сім`ї (близьких родичів) № 15-1158/1 від 22 грудня 2022 року про те, що солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , радіо телефоніст 1 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону, 03 грудня 2022 року зник безвісти під час інтенсивного бойового зіткнення з ворожими силами противника північно-східніше населеного пункту Бахмут Донецької області, у якому зазначено що вказане сповіщення є підставою для подання документів для збереження грошового забезпечення і надання пільг в установленому законодавством порядку (а.с. 8 зворот, 154).

У судовому засіданні було допитано у якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтвердили факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідками, в зв`язку з тим, що даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи встановлено не було, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частинах 1, 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до частин 2 та 4 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю, спільний побут, взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

При застосуванні статті 74 СК України важливо врахувати, щоб особи не перебували у будь-якому іншому шлюбі на цей час, а також що між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю.

Заперечення представника Міністерства оборони України щодо перебування ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі спростовуються матеріалами справи, зокрема, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 26 січня 2016 року, згідно з яким ОСОБА_7 , з якою ОСОБА_3 перебував у шлюбі, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 89), що також підтверджується листом Арцизького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 63/226-18 від 21 січня 2026 року (а.с. 126).

Крім того, посилання представника Міністерства оборони України на те, що рішення може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_6 , яка є матір`ю ОСОБА_3 є необґрунтованими, оскільки відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 06 липня 2009 року, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 147).

Для визнання осіб такими, що проживають однією сім`єю, крім факту спільного проживання, важливі також: наявність спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування; участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечує правове регулювання відносин, пов`язаних із встановленням та обліком, розшуком і соціальним захистом таких осіб та їхніх родичів визначає Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти».

Статтею 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» до числа близьких родичів та членів сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, зокрема, віднесено осіб, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі осіб, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Статтею 6 цього Закону визначені права близьких родичів, зокрема, близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право: на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме); на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України; на безоплатну правничу допомогу відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Великою Палатою Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

У Постанові Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16, від 27 березня 2025 року у справі № 127/10809/23.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; спільна участь у питанні життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту, спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, доглядом за місцем поховання, тощо.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати в сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі № 369/16486/18.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів, є обов`язком суду при їх оцінці.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

За змістом частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 (яка є місцем реєстрації ОСОБА_1 ) підтверджується актом опитування свідків. Той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , починаючи з липня 2016 року по грудень 2022 року проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя підтвердили допитані судом свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

З наданого заявницею фотознімку також вбачається її спільне з ОСОБА_3 проведення дозвілля.

Встановлення такого факту має юридичне значення для заявниці ОСОБА_1 оскільки надає їй можливість скористатись правами та соціальним захистом родичів осіб, зниклих безвісти, передбачених Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти».

Встановивши, що ОСОБА_11 надала належні та достатні докази на підтвердження факту проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю з липня 2016 року по вересень 2022 року без реєстрації шлюбу, та що встановлення цього факту їй необхідне з метою реалізації прав, передбачених Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення її заяви.

Що стосується посилання Міністерства оборони України про неможливість встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в порядку окремого провадження, то суд дослідивши матеріали справи, не знайшов підстав для залишення заяви без розгляду, адже наявність спору про право на отримання грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги між заявницею та Міністерством оборони України суд не вбачає. Міністерством оборони наявність такого спору не доведено.

При цьому суд, враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 560/17953/21 (п. 106), де ВП ВС виснувала, що між заявником та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач (міністерство) не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Керуючись статтями 7, 19, 76-81, 211, 247, 315, 264-265, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 проживала з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісти 03 грудня 2022 року під час виконання бойового завдання, однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період з липня 2016 року по грудень 2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому наявного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано протягом строку оскарження; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Варгаракі С.М.