Провадження № 2/211/1642/26
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Лебеженко В.О., дослідивши матеріали позовної заяви адвоката Пантелєєва Олексія Васильовича, пред`явленої в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СХІД ФІНАНС», Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання припиненим договору іпотеки, встановлення відсутності права вимоги та застосування реституції шляхом повернення нерухомого майна у власність колишнього власника, скасування записів про іпотеку, скасування обтяжень із виключенням записів з реєстрів, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Пантелєєв О.В., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом про визнання припиненим договору іпотеки від 27.11.2006, укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», встановлення відсутності у ТОВ «СХІД ФІНАНС» права вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором №48/в від 27.11.2006 та іпотечним договором від 27.11.2006, у тому числі прав на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 , із застосуванням реституції, скасуванням відомостей про речові права на вказані квартири, скасування арештів, накладених на це майно, заборон в рамках іпотечного договору. На переконання представника позивачів, первісний кредитор та правонаступник-відповідач ТОВ «СХІД ФІНАНС» пропустили строк позовної давності та втратили право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, дія договору є припиненою, а тому права вимоги до позивачів у відповідача відсутні. Мета подання позову захист житлових прав позивачів.

За результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу матеріали позовної заяви передано у провадження судді Лебеженку В.О.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Згідно з п.п.2, 9 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову у справах про право власності на майно визначається дійсною вартістю такого майна.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову. Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Враховуючи, що предметом даного позову є нерухоме майно (квартири), ціна позову повинна бути визначена, виходячи з дійсної вартості такого майна станом на момент звернення до суду, про що також зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №910/13737/19. При цьому, позовна заява взагалі не містить ціну позову, доказів проведення сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності оцінки спірних квартир, за якими можна було б визначити ціну позову, не долучено.

Що стосується підсудності пред`явленого позову, то наразі її перевірка та визначення судом є ускладненими з огляду на те, що предмет спору та пов`язані з ним майнові вимоги, у тому числі реституція, зняття арешту з майна, стосуються двох самостійних об`єктів нерухомості (квартир), що територіально розташовані в різних районах міста Кривого Рогу Саксаганському та Довгинцівському. При цьому, пред`являючи ряд майнових вимог, що стосуються оспорювання переходу прав власності на спірні квартири, застосування реституції з поверненням квартир у власність позивачів, представник не вказує ціну позову кожної зі спірних квартир за актуальними даними на момент пред`явлення позову, що має істотне значення не тільки для визначення ціни позову, сплати судового збору, а й встановлення підсудності відповідно до ч.1, ч.2 ст.30 ЦПК України, яка встановлює правила виключної підсудності: позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини; якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою; позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

За подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» справляється судовий збір в розмірі, встановленому цим законом, який включається до складу судових витрат.

Згідно з ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як передбачено в ч.1 ст.188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Зі змісту пред`явленого позову слідує, що позивачами одночасно пред`явлено 15 вимог, з яких 2 вимоги щодо застосування реституції є майновими, при цьому, кожна з цих вимог є об`єктом справляння судового збору за ставками, визначеними ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», однак судовий збір за жодну з вимог не сплачено. Відтак позивачам, кожній окремо, слід сплатити судовий збір за пред`явлення ними вимог, що стосуються їх інтересів, з наданням суду платіжного доручення (квитанції), оформленого у відповідності до закону. Суд зауважує, що цивільне процесуальне законодавство не проводить розмежування позовних вимог на первинні та похідні позовні вимоги та презюмує, що кожна із заявлених вимог буде розглянута з дотриманням принципів пропорційності і верховенства права.

Посилання позивачів на необхідність звільнення їх від сплати судового збору суд вважає помилковими, оскільки у контексті виниклого спору лежать обставини, пов`язані з кредитними та забезпечуваними їх зобов`язальними правовідносинами, що не визначає наявність правових підстав для віднесення позивачів до пільгової категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Крім того, позивачами необґрунтовано належним чином обраний ними спосіб захисту (зняття/скасування арешту з майна, виключення запису про обтяження з реєстру) в аспекті із характером та предметом спору, а також наведеним обґрунтуванням вимог, що визначає наявність неузгоджень у мотивувальній та прохальній частинах позову, а також впливає на визначення юрисдикції пред`явленого ними позову за вимогами до відділів ДВС: за цивільною чи адміністративною підвідомчістю. Відтак виявлені неузгодження слід усунути шляхом приведення мотивувальної та прохальної частин позову у логічну взаємоузгодженість з обов`язковим уточненням належного кола учасників справи відповідно до предмету та підстав позову реального суб`єктного складу учасників спірних правовідносин. При цьому, суд вважає за доречне звернути увагу представника, що записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном, а тому визначальним є вирішення питань припинення зобов`язань основного та забезпечуваних (а не договорів).

Також серед виявлених недоліків слід відмітити наступні:

-зміст позовних вимог викладено у відношенні до відповідача-1 ТОВ «СХІД ФІНАНС», в той час як серед співвідповідачів також залучені відділи ДВС. При цьому, будь-яких вимог безпосередньо до відділів ДВС у справі позивачами не заявлено. У зв`язку з цим на виконання вимог п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачам слід привести у взаємовідповідність коло учасників у справі та зміст позовних вимог безпосередньо до кожного з них, з урахуванням наведеного ними обґрунтування пред`явлених вимог та обраного способу захисту прав та інтересів;

-в позові відсутнє обґрунтування, яким саме чином ухвалення рішення у справі стосуватиметься прав та інтересів заявленої у позові третьої особи, на чиїй стороні цей учасник виступає (позивача чи відповідача), що слід уточнити;

-обираючи спосіб захисту прав, представник позивачів наводить мотивування, яке є суперечливим із фактично заявленими вимогами, а саме: в мотивувальній частині позову представник позивачів зазначає про протиправність та неправомірність відступлення прав вимог за іпотечними договорами 19.07.2019, однак вимог про оспорювання таких правочинів не заявляє, хоча це фактично, за наведеним мотивуванням позову, визначає один з ключових факторів для обрання належного способу захисту прав позивачів.

У даному випадку суд акцентує увагу представника, що договір є однією з підстав виникнення правовідносин. Договір установлює суб`єктний склад конкретних правовідносин, а також їх зміст. При цьому визначення предмета договору (об`єкта, з приводу якого такий договір укладається) у його змісті виступає обов`язковою умовою для породження обумовлених договором правових наслідків. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом зазначених норм права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20). Саме в цьому сенсі слід говорити про відсутність розпорядчого ефекту такого договору: оскільки відповідного права вимоги не було, то передати його покупець не зміг. Отже, сама лише недійсність вимоги не зумовлює недійсності відповідного договору між первісним кредитором та новим кредитором. Недійсність вимоги зумовлює відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. У таких випадках передання недійсної вимоги за правовою природою є невиконанням чи неналежним виконанням договору, за яким було відчужено недійсну вимогу. Тобто, недійсність вимоги не зумовлює недійсності відповідного договору, за яким була передана така вимога, а має наслідком відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором, врегульовану положеннями ЦК України.

Вказані вище недоліки у своїй сукупності перешкоджають відкриттю провадження у справі.

Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу представника позивачів на приписи ст.188 ЦПК України, відповідно до якої в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Об`єднання в одне провадження позовних вимог, які належить розглядати за правилами різної підсудності, є неможливим. На цьому наголосила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.03.2023 у справі № 215/3640/22.

З огляду на об`ємність вимог, заявлених одночасно в одному позові двома позивачами, для яких передбачена виключна підсудність за різними судами, що ускладнює провадження у справі, тому задля забезпечення виконання завдань цивільного судочинства, суд рекомендує представникові позивачів заявити вимоги за кожним з позивачів окремо таким чином, аби вони могли бути вирішені з дотриманням правил виключної підсудності в рамках цивільного судочинства. В інакшому випадку сумісний розгляд таких позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору в межах однієї справи та у строки, передбачені законом, що свідчить про порушення правил об`єднання позовних вимог.

Суд зауважує, що дотримання ст.ст.175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову є імперативним правилом, в тому числі і для суду. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, то згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України, її необхідно залишити без руху та надати позивачам/їх представникові 10-денний строк для усунення виявлених недоліків, перебіг якого обчислювати з дня отримання копії цієї ухвали.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивачі/їх представник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконають вимоги, визначені ст.ст.175, 177 ЦПК України, позовна заява вважатиметься поданою в день її первісного подання до суду.

Керуючись ст.ст.4, 19, 175, 177, 185, 187, 258, 260, 261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву адвоката Пантелєєва Олексія Васильовича, пред`явленої в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СХІД ФІНАНС», Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання припиненим договору іпотеки, встановлення відсутності права вимоги та застосування реституції шляхом повернення нерухомого майна у власність колишнього власника, скасування записів про іпотеку, скасування обтяжень із виключенням записів з реєстрів залишити без руху.

Надати позивачам/їх представникові 10-денний строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, та приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.175, ст.177 ЦПК України, який обчислювати з дня отримання ними копії ухвали.

Копію ухвали направити позивачам та їх представникові для виконання у встановлений судом строк. У разі невиконання ухвали суду позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернена позивачеві разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя В.О. Лебеженко