Справа № 346/685/26
Провадження № 2/346/1413/26
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20 лютого 2026 р.м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Сольський В.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Відділ державної реєстрації цивільного стану в м. Івано-Франківськ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: відділ державної реєстрації цивільного стану в м. Івано-Франківськ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства.

Вивчивши матеріали позовної заяви суддею встановлено, що позовну заяву подано без дотримання вимог, встановлених ст.175,177 ЦПК України, що є підставою для залишення такої позовної заяви без руху.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Відповідно до п.5 ч. 3 ст.175, ч.5 ст.177 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Як на підставу своїх позовних вимог позивачка посилається на ст. 128 СК України, яка передбачає можливість визнання батьківства за рішенням суду.

У ч.3, 4 статті 128 СК України зазначається, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Серед доданих до позовної заяви письмових доказів відсутні відомості про те, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. При цьому в тексті позовної заяви позивачка зазначає, що батько дитини записаний на підставі ч. 1 ст. 133 СК України.

За таких обставин звернення з позовом про визнання батьківства на підставі ст. 128 СК України є неможливим.

Згідно ч. 1 ст. 138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.

У відповідності до ст. 129 СК України, пункту 6 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Отже особа, яка вважає себе батьком, може звернутися до суду з позовом до чоловіка, з яким в момент зачаття перебувала у шлюбі жінка, про визнання батьківства та виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини у межах строку позовної давності (один рік), тобто зазначити докази, що підтверджують викладені позивачем обставини, відповідно до пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України.

Як роз`яснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Отже, позивачкою обрано неналежний спосіб захисту, оскільки у данному випадку доцільним є звернення до суду з позовом про оспорювання батьківства в порядку ст. 138 СК України.

Суд, встановивши, що зазначену позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача, надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, приходжу до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачці строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Зокрема, позивачці слід вірно визначитись із підставами та предметом позову.

Якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунені, позовну заяву слід вважати неподаною і повернути позивачу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 95, 175, 177, 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Відділ державної реєстрації цивільного стану в м. Івано-Франківськ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених вище недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Сольський В. В.