ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/199/26 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

за участі секретаря Гичко К.С.

без сторін, які належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/19697/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2025 року, повний текст якого складено 29 жовтня 2025 року, ухваленого суддею Чевилюк З.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Хмельницького апеляційного суду про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

у липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Держави України, Хмельницький апеляційний суд про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним звинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення та перебування 82 місяці під судом у розмірі 10 мільйонів гривень, а також вказав на судові витрати, які будуть понесені у зв`язку з розглядом даної справи, зокрема на проїзд, щоб подати позов - 24 грн., витрати часу на підготовку позовної заяви - дві години по десять тисяч гривень, витрати на правову допомогу двадцять п`ять тисяч гривень. Моральна шкода розрахована за період з 06.11.2015 року по 25.08.2022 року.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 07 листопада 2015 року щодо позивача оформлено протокол про адміністративне правопорушення від 6 листопада 2015 року № 0001, який не передбачений чинним законодавством України. В подальшому його передано на розгляд Хмельницького міськрайонного суду (справа № 686/22551/15-п, яка в ручному режимі набула номер справи 686/11495/16-п). Проте 25.08.2022 року постановою Тернопільського апеляційного суду адміністративну справу закрили.

Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, може свідчити про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

За розрахунком позивача, розмір моральної шкоди складає за період 06.11.2015 року по 25.08.2022 року, тобто 82 місяці, які потрібно помножити на мінімальний розмір заробітної плати 8000 грн, що дорівнює 656000 грн. Зважаючи на свавільне звинувачення у вчинені адміністративного правопорушення просив стягнути 10 000 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2025 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до Держави України, представник Хмельницький апеляційний суд про відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області області від 22 жовтня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що на нього незаконно та безпідставно 07 листопада 2015 року складено протокол про адміністративне правопорушення за № 0001, який в подальшому передали на розгляд Хмельницького міськрайонного суду.

Мотивує тим, що суд, не маючи жодних повноважень, передбачених чинним законодавством України, на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення скерував до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Протокол № 0001, який не передбачений законодавством держави Україна та є нікчемним.

25 серпня 2022 року постановою Тернопільського апеляційного суду адміністративну справу закрили.

Провадження по справі мало безперервний характер, ніколи ніким не зупинялось та ніколи ніким не відновлювалось, що є доказом виняткового цинізму та особливої зухвалості виконавця цього замовного процесу.

Вважає, що із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення у нього виникає право на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суду.

Представник Хмельницького апеляційного суду Тимощук М.В. подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначила, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах.

Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Саме на позивача, виходячи зі змісту статей 50, 51, 175 ЦПК України та вищезазначених норм закону покладається обов`язок зазначити орган державної влади, який незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю при здійсненні своїх повноважень (компетенції) завдав шкоди.

З наведених норми слідує, що відповідачем за позовом про відшкодування шкоди, завданої в процесі здійснення правосуддя може бути лише держава, яка бере участь у справі як сторона у цивільному процесі через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах представляти державу в суді.

Проте, відповідно до положень Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд не наділений повноваженнями представляти державу у суді за позовами про відшкодування шкоди під час здійснення правосуддя.

Оскарження діяльності суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.

Вчинення (не вчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Узагальнюючи викладене, вважають, що апелянтом не доведено факту протиправності дій Хмельницького апеляційного суду, наявності заподіяної йому моральної шкоди відповідачем та причинного зв`язку між ними, а також компетенції Хмельницького апеляційного суду представляти державу у даному спорі.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодом Укрпошти R08 та R29.

Представник Хмельницького апеляційного суду у судове засідання не з`явився, хоча повідомлялись про розгляд справи шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного документа. Крім цього, представник відповідача у відзиві просив розглянути справу за відсутності їхнього повноважного представника.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до частково задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 07 листопада 2015 року щодо ОСОБА_1 оформлено Протокол про адміністративне правопорушення від 6 листопада 2015 року № 0001. Вказаний протокол був надісланий до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, який постановою від 25 грудня 2015 року матеріали адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 185-3 КУпАП (справа № 686/22551/15-п) направив керівнику Хмельницької місцевої прокуратури для відповідного реагування. Суд виходив з того, що в діях позивача вбачається склад кримінального правопорушення.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.2022 року, залишеною без змін постановою судді Тернопільського апеляційного суду від 25.08.2022, провадження у справі № 686/11495/16-п про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП закрито, оскільки, розглянувши адміністративну справу та, скерувавши її 11.04.2016 прокурору, адміністративне провадження не було закрито, а після закриття кримінального провадження, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , уповноваженим органом не складався. Такі дії узгоджуються з вимогами ч. 2 ст. 284 КУпАП, відповідно до якої постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 зазначає, що його свавільно звинувачували у вчиненні адміністративного правопорушення протягом 82 місяців на підставі нікчемного протоколу № 0001, що є формою катування правосуддям, тому просить суд стягнути з держави Україна моральну шкоду в розмірі 10 000 000 грн.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження наявності заподіяної йому моральної шкоди у розмірі 10 000 000 грн, завданої незаконним звинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення та перебування під судом, а також причинний зв`язок між шкодою та діями Хмельницького апеляційного суду.

Колегія суддів вважає, що рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22.10.2025 слід скасувати і провадження у даній справі закрити, з огляду на таке.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 3 частини 1 статті 255 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 зазначила, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла такого висновку: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір» (у цій постанові ЦПК України у редакції, яка була чинна до грудня 2017 року).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядалися судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, що позивач звертався у суд з позовом до Держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним звинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

Так, у березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000000 грн, завданої незаконним звинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення та витрат, пов`язаних з розглядом справи (справа № 686/6339/22).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2023 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 19 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Мотивувальну частину рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2023 року змінено, виклавши в редакції даної постанови, в решті - рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2023 року залишено без змін.

Отже, є рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2023 року, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ст. 377 ЦПК України визначено наступні підстави для скасування судового рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині: Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи те, що у справі, яка переглядається, позивач просить стягнути шкоду, завдану незаконним звинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, що було предметом судового розгляду у вказаній вище справі, колегія суддів вважає, що є підстави для закриття провадження у справі.

Суд першої інстанції за наявності підстав про закриття провадження у справі з передбачених п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України розглянув спір по суті, тому колегія суддів відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України вважає, що оскаржене судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю з закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 255, 367, 369, 374, 377, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2025 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Хмельницький апеляційний суд про відшкодування шкоди закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 лютого 2026 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

О.З. Костів