РІШЕННЯ

Іменем України

17 березня 2026 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У грудні 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами № 1380176 від 07.02.2025, № 73159533 від 11.02.2025, № 8644037 від 07.01.2025 в загальному розмірі 60857,22 грн. та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що 07.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» (далі ТОВ «ФК «Незалежні фінанси») та відповідачем укладено кредитний договір № 1380176, відповідно до якого відповідач отримав кредит в порядку і умовах, передбачених цим договором.

25.06.2025 ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 25062025.

Відповідно до Реєстру боржників до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача в сумі 19300,00 грн.

11.02.2025 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») укладено договір надання коштів в кредит №73159533, відповідно до якого відповідач отримав кредит в порядку і умовах, передбачених цим договором.

27.03.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/03/25.

Відповідно до Реєстру боржників № 8 від 26.06.2025 до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача в сумі 16020,00 грн.

07.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус України» (далі ТОВ «Авентус Україна») та відповідачем укладено кредитний договір № 8644037, відповідно до якого відповідач отримав кредит в порядку і умовах, передбачених цим договором.

17.10.2025 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 17102025.

Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 17.10.2025 до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача в сумі 25537,22 грн.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював нарахування жодних штрафних санкцій за кредитними договорами.

Посилаючись на наведені обставини та те, що відповідачем в позасудовому порядку борг не погашено, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 06.01.2026 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади.

Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи встановлено, що 07.02.2025 між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит № 1380176, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 5000,00 грн., строком на 345 дні (з 07.02.2025 по 18.01.2026) зі сплатою комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) в розмірі 15400,00 грн. та процентів за користування кредитом за ставкою 0,0010 % річних (пункти 1.2 -1.5).

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику на рахунок з використанням платіжної картки № НОМЕР_1 .

Додатками №№ 1 - 3 до кредитного договору є Графік платежів, Заява на отримання кредиту та Додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором.

Кредитний договір з додатком підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «733961» 07.02.2025.

До підписання кредитного договору відповідач ознайомився і підписав а електронним цифровим підписом «235954» паспорт споживчого кредиту.

Перерахування грошових коштів в сумі 5000,00 позивач підтвердив платіжним дорученням № 16716669 від 17.03.2020 в якому платним вказано ТОВ «Мілоан», отримувачем ОСОБА_3 , код НОМЕР_2 ,призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ «Мілоан» згідно договору 1380176.

Таким чином, вказане вище платіжного доручення не має відношення до сторін кредитного договору, який укладено 07.02.2025.

Будь-яких інших доказів надання кредитних коштів відповідачу матеріали справи не містять.

Набуття права грошової вимоги за кредитним договором № 1380176 від 07.02.2025 підтверджується договором факторингу № 25062025 від 25.06.2025 та реєстром боржників до цього договору від 25.06.2025, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 складає 19300,00 грн., з якої 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6300,00 грн. за комісією за обслуговування кредиту, 5600,00 грн. простроченої заборгованості за комісією за обслуговування кредиту та 8000,00 грн. заборгованість за неустойкою.

11.02.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір надання коштів в кредит (з комісією за надання кредиту) №73159533, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 9000,00 грн. на строк 30 днів, зі сплатою процентів в розмірі 0,500 % в день та комісії за надання кредиту в розмірі 15% від суми наданого кредиту, що становить 1350,00 грн. (пункт 2 договору)

Додатком № 1 до кредитного договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Кредитний договір з додатком підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «24848».

До підписання кредитного договору відповідач ознайомився і підписав а електронним цифровим підписом «10187» паспорт споживчого кредиту. При цьому, в розділі кредитного договору «12. Юридичні адреси та реквізити сторін» відповідач вказав електронний платіжний засіб НОМЕР_1 .

Перерахування грошових коштів в сумі 9000,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_3 підтверджується квитанцією ТАСКОМБАНК від 11.02.2025.

27.03.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27.03.2025, до якого 26.06.2025 його сторони уклали додаткову угоду № 5, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 8 від 26.06.2025 до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 73159533 від 11.02.2025 в сумі 16020,00 грн., з яких: 9000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1350,00 грн. за відсотками; 4320,00 грн. заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом, 1350,00 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту.

Вказана заборгованість підтверджена розрахунком первісного кредитора, складеного станом на 15.12.2025, згідно якого відповідач погашення заборгованості не здійснював.

07.01.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та позичальником ОСОБА_1 укладено договір надання споживчого кредиту № 8644037.

Згідно пункту 1.1 кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток «CreditPlus» (за вибором споживача). Ідентифікація споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет/мобільний застосунок «CreditPlus», в порядку передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході (в.ч. через месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення відповідно до пароля входу до особистого кабінету/мобільного застосунку «CreditPlus». При цьому, споживач самостійно за за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/мобільного застосунку «CreditPlus».

За умовами пунктів 1.3 - 1.5 договору надання позичальнику кредиту здійснюється в розмірі 11000,00 грн. на строк 360 днів із періодичністю платежів із сплати процентів кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,00 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього Договору.

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .

Додатком № 1 до кредитного договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Кредитний договір з додатком підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «А1862» 07.01.2025.

До підписання кредитного договору відповідач ознайомилася і підписала електронним цифровим підписом «UT3314» паспорт споживчого кредиту.

Успішний переказ 19.01.2025 грошових коштів в сумі 10000,00 грн. на номер картки № НОМЕР_1 (транзакція ) позивач підтвердив листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» «Контрактовий дім» від 23.10.2025 № 7/16901.

17.10.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 17102025, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників №1 від 17.10.2025 до договору факторингу №17102025 від 17.10.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №8644037 в сумі 25537,22 грн., яка складається з 10691,33 грн. заборгованості за основною сумою, 9345,89 грн. за відсотками та 5500,00 грн. за пенею (штрафами).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором станом на 16.10.2025 заборгованість за кредитним договором №8644037 від 07.01.2025 складає 25537,22 грн..

Із розрахунку первісного кредитора вбачається, що відповідач на погашення заборгованості по тілу кредиту зараховано 308,67 грн., а на погашення процентів 7092,04 грн.

Із позову та доданих до нього розрахунків вбачається, що після набуття права вимоги до відповідача, нарахування процентів та інших платежів позивачем не здійснювалося.

Правове обґрунтування та мотиви суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з частиною першою, другою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частина друга статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 вищевказаного Закону зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 зазначеного Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 14.06.2022 у справі №757/40395/20.

Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним Договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Судом встановлено, що кредитні договори відповідачем укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем первісних кредиторів, шляхом їх підписання накладенням електронного підпису, відтвореним використанням одноразового ідентифікатора, надісланого на його номер мобільного телефону.

Укладення договорів в електронній формі відповідає статті 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» та прирівнюється до письмової форми правочину.

Тому, на підставі наявних в матеріалах справи доказів з урахуванням алгоритму дій, які необхідно вчинити особі, яка укладає в електронній формі кредитний договір, суд вважає доведеними факт укладання відповідачем кредитних договорів.

Вирішуючи позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 1380176 від 07.02.2025, суд враховує наступне.

За змістом частини третьої статті 12, частиною першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

За частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої, шостої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові від 30.01.2018 в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (статі 12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 по справі №755/2284/16-ц.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із доданих до позову письмових доказів вбачається, що позивач не надав суду жодного первинного документу, який би засвідчив вчинення первісним кредитором дії з перерахування відповідачу кредиту в розмірі 5000,00 грн. та те, що відповідач ці кошти отримав.

Підтвердження позивачем виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором № 1380176 від 07.02.2025 платіжним дорученням № 16716669 від 17.03.2020, суд відхиляє так як це платіжне доручення не має відношення до спірних правовідносин, а тому є неналежним доказом.

Будь-яких інших доказів перерахування відповідачу кредиту в розмірі 5000,00 грн. позивач не надав та не звертався до суду із клопотанням про витребування у емітента платіжного засобу відповідача доказів зарахування на його рахунок грошових коштів.

За такого, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 1380176 від 07.02.2025 задоволенню не підлягають через недоведеність виконання первісним кредитором своїх зобов`язань перед відповідачем із надання кредиту.

Стосовно стягнення заборгованості по іншим кредитним договорам, то так як надання кредитів відповідачу доведена належними і допустимими доказами, а також доведено порушення останнім грошових зобов`язань, то суд вважає правомірним стягнення заборгованості за кредитними договорами № 73159533 від 11.02.2025 та № 8644037 від 07.01.2025, за винятком стягнення неустойки по кредитному договору №8644037 від 07.01.2025, так як таке нарахування позивачем в період дії в Україні воєнного стану неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання відповідачем взятих грошових зобов`язань суперечить пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини та оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 73159533 від 11.02.2025 в загальному розмірі 16020,00 грн. (9000,00+1350,00+4320,00+1350) та кредитним договором № 8644037 від 07.01.2025 в загальному розмірі 20037,22 грн. (10691,33+9345,89), всього 36057,22 грн.

У іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з наведених вище мотивів.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1793,78 грн. (3028,00 х 59,24%)

Керуючись статями 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 73159533 від 11.02.2025 в розмірі 16020,00 грн. та кредитним договором № 8644037 від 07.01.2025 в розмірі 20037,22 грн., всього 36057,22 грн. (тридцять шість тисяч п`ятдесят сім гривень 22 коп.) та судовий збір в сумі 1793,78 грн. (одна тисяча сімсот дев`яносто три гривні 78 коп.).

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри,30.

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 17.03.2026.

Суддя І.В.Коваленко