Провадження №2-о/522/36/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Одеська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси 27.10.2025 року через систему Електронний суд надійшла заява ОСОБА_1 , яку подано адвокатом Блохіним Миколою Юрійовичем, заінтересовані особи: Одеська міська рада, Приморська державна нотаріальна контора у місті Одеса, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просила встановити факт належності ОСОБА_1 Договору дарування від 12.02.1993 року, зареєстрованого у реєстрі за №5-1106, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою), щодо квартири АДРЕСА_1 , яка складається з однієї кімнати загальною площею 50,1 кв.м, житловою площею 20,1 кв.м.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідно до договору дарування №5-1106 від 12.02.1993 року, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою, мати заявниці - ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з однієї кімнати загальною площею 50,1 кв.м, житловою 20,1 кв.м. Право власності було зареєстровано в ОМБТІ 19.02.1993 року у реєстрі за реєстровим №181 у реєстраційній книзі 40 доп. на стор.130. Мати заявниці, дарувальник ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у Республіці Білорусь (свідоцтво НОМЕР_1 ). На теперішній час виникла необхідність у переоформленні ОСОБА_1 права власності на вищевказану квартиру, однак заявниця позбавлена можливості здійснити ці дії через розбіжності у написанні її прізвища та по батькові у Договорі, в якому зазначено « ОСОБА_4 », замість правильного написання « ОСОБА_1 ». Внаслідок такої помилки заявниця повною мірою не може володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, а тому змушена звернутися до суду із заявою, щоб встановити факт належності їй правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Матеріали заяви суддя отримала 28.10.2025 року.

Ухвалою суду від 29.10.2025 року заяву було залишено без руху та надано час для усунення недоліків. Недоліки заяви були усунуті 31.10.2025 року та надано суду заяву в новій редакції, з зазначенням третьої особи - Одеська міська рада.

Заяву про усунення недоліків та уточнену заяву суддя отримала 03.10.2025 року.

Ухвалою суду від 04.11.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду на 04.12.2025 року.

Разом з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу представником заявниці надано заяву, в якій просив витребувати у Одеського державного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію нотаріальної справи, сформованої за наслідками укладання договору дарування квартири АДРЕСА_1 , яка складається з однієї кімнати площею 50,1 кв.м, житловою 20,1 кв.м, посвідченого 12.02.1993 року Першою одеською державною нотаріальною конторою, зареєстровано за №5-1106.

У судове засідання призначене на 04.12.2025 року учасники справи не з`явилися, представник ОСОБА_1 адвокат Блохін М.Ю. через систему Електронний суд надав заяву, в якій просив розглянути клопотання про витребування доказів, розгляд справи провести за відсутністю сторони заявниці.

Розгляд справи відкладено на 14.01.2026 року з метою витребування доказів.

Ухвалою суду від 04.12.2025 року витребувано:

- з Одеського державного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію нотаріальної справи сформованої за наслідками укладання договору дарування квартири АДРЕСА_1 , яка складається з однієї кімнати площею 50,1 кв.м, житловою 20,1 кв.м, посвідченого 12.02.1993 року Першою одеською державною нотаріальною конторою, зареєстровано за №5-1106

- з Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради інформацію щодо наявності державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 з наданням завірених копій документів, що послугували підставою для такої реєстрації станом на 31.12.2012 року.

13.01.2026 року на виконання ухвали суду від 04.12.2026 року Одеським державним нотаріальним архівом на електронну адресу суду надано копію Договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори 12.02.1993 року та зареєстрованого в реєстрі за №5-1106, та документи, що стали підставою для його посвідчення.

У зв`язку із знаходженням судді Домусчі Л.В. у відрядженні, розгляд справи призначений на 14.01.2026 року відкладено на 10.02.2026 року.

Через відсутність електроенергії у приміщенні суду, розгляд справи призначений на 10.02.2026 року відкладено на 04.03.2026 року.

04.03.2026 року представник ОСОБА_1 адвокат Блохін М.Ю. надав заяву, якою просив долучити до матеріалів справи відповідь Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, надану на виконання ухвали суду від 04.12.2025 року.

У судове засідання призначене на 04.03.2026 року учасники справи не з`явилися, були сповіщені належним чином, 04.03.2026 року представник заявниці адвокат Блохін через підсистему Електронний суд надав клопотання, в якому вимоги заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, справу просив розглядати за відсутністю сторони заявниці.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складення цього судового рішення є 16.03.2026 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 28.07.1958 року Кстовським ЗАГС, про що зроблено відповідний актовий запис №463. Батьками заявниці зазначені: батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 21.02.1981 року, що видано російською мовою, громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 (мовою оригіналу ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклали шлюб 05.03.1986 року. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловіку ОСОБА_10 , дружині ОСОБА_10 (мовою оригіналу ОСОБА_11 , ОСОБА_11 ) (а.с.10 зв).

12.02.1993 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір дарування, зареєстрований в реєстрі за №5-1106, на підставі якого ОСОБА_3 прийняла в дар квартири АДРЕСА_1 , та складається з однієї кімнати загальною площею 50,1 кв.м, житловою 20,1 кв.м. Зазначена квартира належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою одеською державною нотаріальною конторою 07.12.1992 року за реєстром №3-11519, зареєстрованого в Одеському МТБІ в реєстровій книзі №40 додатковій під реєстровим №181 стор.130 (а.с.12).

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 ) зареєстровано 19.02.1993 року за ОСОБА_1 (мовою оригіналу ОСОБА_12 ) в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості на підставі Договору дарування від 12.02.1993 року, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №5-1106, та записано в реєстрову книгу 40 доп. стр.130 р.№181 (а.с.13).

Зазначене також підтверджується відповіддю Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 18.02.2026 року за №65819/04-04 (а.с.68).

Таким чином, з наданого суду Договору дарування від 12.02.1993 року, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №5-1106, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 (а.с.12).

Заявницею суду надано копію паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 15.09.1999 року, в якому прізвище заявниці зазначено як « ОСОБА_1 » (російською мовою ( ОСОБА_12 ) (а.с.7).

З копії зазначено паспорту вбачається, що ОСОБА_1 з 14.04.1993 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.8).

Мати заявниці, дарувальник ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у Республіці Білорусь, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23.04.2004 року (а.с.11).

Суд погоджується з доводами про те, що у зв`язку з вказаними розбіжностями в написанні прізвища заявниці в паспорті та в правовстановлюючому документі, а саме: у Договорі дарування від 12.02.1993 року, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №5-1106, заявниця не може повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, а тому змушена звернутись до суду із заявою щодо встановлення факту належності правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Вказані невідповідності написання прізвища заявника « ОСОБА_13 )» у правовстановлюючому документі, та написанні прізвища заявника у паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 15.09.1999 року, у Картці платника податків, виданій Одеською ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області 19.09.2025 року, та у свідоцтві про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № НОМЕР_5 , яке видано 17.01.2003 року, виникли по причині написання російською та українською мовами, діалектами, а також через неуважність осіб, що вчинили вказані записи, які виправити на даний час неможливо.

Метою встановлення даного факту є те, що без такого факту належності правовстановлюючого документу заявниця не матиме змоги повною мірою розпоряджатися своєю квартирою АДРЕСА_1 .

Коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку наслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст.315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Суд вважає, що заявницею такі докази надані та які дозволяють дійти до висновку про обґрунтованість заяви.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, тому суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і встановлення факту належності ОСОБА_1 Договору дарування від 12.02.1993 року, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою, та зареєстрованого в реєстрі за № 5-1106.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

У зв`язку з викладеним, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_14 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.13, 15, 16 ЦК України, ст.ст.2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, 89, 223, 247, 258-259, 263- 264, 265, 268, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Одеська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_5 АДРЕСА_3 ) Договору дарування від 12 лютого 1993 року, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №5-1106, щодо квартири АДРЕСА_1 , яка складається з однієї кімнати загальною площею 50,1 кв.м, житловою площею 20,1 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст.354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 16.03.2026 року.

Суддя Домусчі Л.В.