Єдиний унікальний номер судової справи: 485/1129/25
Номер провадження: 22-ц/812/406/26 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів: Локтіонової О.В., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання - Колосовою О.М.

за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт»

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Бодрової О.П. в приміщенні того ж суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс -Агропродукт» (далі - ТОВ «Ютс-Агропродукт»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога - Плюс» (далі - ТОВ «Перемога-Плюс») про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі,

в с т а н о в и л а:

У червні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат Третьяк Г.О. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Ютс-Агропродукт» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,4002 га, кадастровий номер :01:000:0030, розташованої на території Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області (раніше Павлівська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області). Земельна ділянка набута позивачем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2

11 травня 2012 року між ОСОБА_2 (спадкодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз-Південь» (далі - ТОВ «Райз-Південь») був укладений договір оренди землі вказаної земельної ділянки.

28 грудня 2017 року на підставі додаткової угоди №3500067 до договору оренди, укладеної між спадкодавцем, орендарем ТОВ «Райз-Південь» та ТОВ «Ютс-Агропродукт», до останнього перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди на умовах договору, викладених у новій редакції цієї додаткової угоди.

04 листопада 2021 року між спадкодавцем та ТОВ «Ютс-Агропродукт» укладено додаткову угоду №3500067-7.

З 17 квітня 2025 року на підставі договору новим орендарем є ТОВ «Перемога-Плюс».

Відповідач ТОВ «Ютс-Агропродукт» умови договору оренди земельної ділянки не виконував, у 2022-2024 роках орендну плату не сплатив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість: за 2022 рік- 2024 рік у загальному розмірі 51 840,06 грн, що є систематичним порушенням умов договору та є підставою для його розірвання у відповідності до ст.141 ЗК України.

Посилаючись на вищезазначене, позивач просив суд розірвати договір оренди землі від 11 травня 2012 року (кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0030), укладений між ОСОБА_2 (спадкоємець ОСОБА_1 ) та ТОВ «Райз-Південь» (орендар відповідно до додаткової угоди від 28 грудня 2017 року ТОВ «ЮТС-Агропродукт», ), новий орендар ТОВ «Перемога-Плюс», номер запису про інше речове право 25698365 від 06 квітня 2018 року, стягнути з відповідача ТОВ «Ютс-Агропродукт» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки у загальному розмірі 51 840,06 грн, а також судовий збір.

У відзиві на позов, представник відповідача ТОВ «Ютс-Агропродукт» зазначив, що земельна ділянка розташована на території Снігурівської територіальної громади Миколаївської області. Територія Снігурівської міської ТГ була тимчасово окупована РФ з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року, та на даний час є територією можливих бойових дій. Внаслідок збройної агресії російської федерації та тимчасової окупації, ТОВ «Ютс-Агропродукт», яке здійснювало діяльність на цій території, було позбавлене можливості здійснювати свою господарську діяльність у повному обсязі та використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням, майно підприємства було знищене та розграбоване, що унеможливило нормальне функціонування та виконання договірних зобов`язань. Факт неможливості здійснення діяльності та знищення майна підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо реєстрації кримінального провадження №0000075 від 12 квітня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.438 КК України. Крім того, 23 квітня 2022 року з території підприємства військові рф захопили належні підприємству на праві власності 11 мультикоптерів. Внаслідок військового вторгнення товариству було заблоковано доступ до земельних ділянок, що унеможливлює їх обробіток. Крім того, внаслідок бойових дій територія, на якій розташована земельна ділянка, є забрудненою вибухонебезпечними предметами та потребує проведення робіт з розмінування, що унеможливлює її використання. Таким чином, посилаючись на неможливість використання земельної ділянки та фактичне знищення майна товариства, відповідач вважав поважними причини невиконання обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022-2024 рік за договором оренди земельної ділянки на підставі ч.6 ст.762 ЦК України, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив на позов, адвокат Третьяк Г.О. просила суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі. З доводами представника відповідача не погодилась, звернула увагу суду на те, що не доведено належними доказами позбавлення можливості відповідача здійснювати господарську діяльність на вказаній території. Знищення та розграбування майна підприємства не впливає на виконання договірних зобов`язань з виплати орендної плати. Відповідач не виконує належним чином зобов`язання, окрім 2022 року, також у 2023 році та у 2024 році, тобто після деокупації території Снігурівської міської територіальної громади. Разом з тим, відповідачем не долучено будь-яких документів на підтвердження факту забруднення земельної ділянки позивача вибухонебезпечними предметами та як наслідок непридатності її для використання за цільовим призначенням. Лист ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії РФ. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин. Чинним законодавством України передбачена можливість звільнення сторін зобов`язання від господарської відповідальності, передбаченої законом або умовами договору за часткове або повне невиконання договірних зобов`язань у зв`язку з форс-мажорними обставинами, а не від виконання цих зобов`язань в цілому.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2025 року позов задоволено частково. Розірвано договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0030, укладений між ТОВ «Ютс-Агропродукт» та ОСОБА_2 , яку успадкував ОСОБА_1 від 11 травня 2012 року (у редакції додаткової угоди №3500067 від 28 грудня 2017 року, додаткової угоди №3500067-7 від 04 листопада 2021 року до договору оренди землі), право оренди за яким перейшло до ТОВ «Перемога-Плюс» на підставі договору №1704/25-21 від 17 квітня 2025 року. Стягнуто з ТОВ «Ютс-Агропродукт» на користь ОСОБА_1 34 560,04 грн заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 11 травня 2012 року за 2023-2024 роки (вже з відрахуванням податків). Стягнуто з ТОВ «Ютс-Агропродукт» на користь ОСОБА_1 1 130,49 грн судового збору. Стягнуто з ТОВ «Перемога-Плюс» на користь ОСОБА_1 484,48 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки земельна ділянка розташована на території, яка у 2022 році була окупована військами РФ, що унеможливлювало її використання відповідачем ТОВ «Ютс-Агропродукт», наявні підстави, передбачені ч.6 ст.762 ЦК України, для звільнення його від сплати орендної плати за 2022 рік, а відтак відсутні підстави для задоволення позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача орендної плати за 2022 рік.

Посилання відповідача ТОВ «Ютс-Агропродукт» на наявність обставин непереборної сили, як не здійснення сільськогосподарської діяльності, забруднення після деокупації території сільськогосподарських угідь вибухонебезпечними предметами, які унеможливили для відповідача проведення сільськогосподарської діяльності протягом 2023-2024 років належними доказами не підтверджені. Відповідач ТОВ «Ютс-Агропродукт» протягом 2022-2024 років не вживав жодних заходів з метою обстеження земельних ділянок, про наявність обставин, які перешкоджають йому використовувати земельну ділянку за призначенням позивача не повідомляв, а відтак така поведінка відповідача, на думку суду, є недобросовісною, що позбавляє позивача права користуватися своєю власністю та отримувати від цього дохід.

За такого, суд вважав, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ТОВ «Ютс-Агропродукт» орендної плати за період 2023-2024 роки підлягають задоволенню в загальному розмірі 34 560,04 грн.

Щодо вимог про розірвання договору оренди землі то суд виходив з того, що ТОВ «Ютс - Агропродукт» систематично не сплачував орендну плату позивачу за договором оренди землі, а саме не здійснив виплату за 2023 та 2024 роки, що є істотним порушенням її прав, а відтак наявні передбачені п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підстави для розірвання договору оренди землі.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Ютс-Агропродукт» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації та тимчасової окупації, ТОВ «Ютс-Агропродукт» було позбавлено можливості здійснювати свою господарську діяльність у повному обсязі використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням. Майно підприємства було знищено та розграблено, що унеможливило нормальне функціонування та виконання договірних зобов`язань. Неможливість використання земельної ділянки через її розташування на тимчасово окупованій території, фактичне знищення майна Товариства, потенційне замінування та пов`язана з цим загроза життю та здоров`я працівників є прямим наслідком збройної агресії, що об`єктивно унеможливило виконання зобов`язань за договором оренди.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача - адвокат Третяк Г.О. просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про місце й час судового розгляду повідомлені належними чином, причини неявки суду не повідомили, а відтак колегія вважала на підставі ст. 372 ЦПК України за можливе розгляд справи у відсутність учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Згідно з положеннями статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і надалі в редакції чинній на час укладення договору) договір оренди землі укладається в письмовій формі.

За статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг) формах.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами 1 і 2 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 11 травня 2012 року ОСОБА_2 уклала з ТОВ «Райз-Південь» договір оренди землі, за умовами якого передала земельну ділянку площею 5,4002 га, кадастровий номер :01:000:0030, розташовану на території Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області (раніше Павлівська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області) останньому в оренду строком на 15 років.

28 грудня 2017 року було укладено додаткову угоду №3500067 до Договору оренди землі від 11 травня 2012 року, відповідно до якої орендодавець ОСОБА_2 , орендар ТОВ «Райз-Південь», новий орендар - ТОВ «Ютс-Агропродукт» узгодили, що орендар відступає новому орендарю право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0030.

Так, відповідно п.3.1. додаткової угоди, договір укладено строком до 30 листопада 2027 року.

04 листопада 2021 року було укладено додаткову угоду №3500067-7 до Договору оренди землі від 11 травня 2012 року, відповідно до якої сторони домовились, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 145719,11 грн (п.2.6 додаткової угоди).

Відповідно до п.4.1 додаткової угоди, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 15,38% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає за рік оренди - 22 411,59 грн.

22 січня 2024 року ОСОБА_1 успадкував від ОСОБА_2 земельну ділянку, що розташована на території Снігурівської міської ради (попередня назва: Павлівської сільської ради) Баштанського (попередня назва: Снігурівського) району Миколаївської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:000:0030, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 22 січня 2024 року державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Коваль Ю.В.

Згідно з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо ОСОБА_1 від 05 травня 2025 року вбачається, що ТОВ «Ютс-Агропродукт» орендну плату за 2022-2024 роки не сплачувало.

09 травня 2025 року на адресу ТОВ «ЮТС-Агропродукт», адвокатом Третьяк Г.О. направлено лист про зміну власника земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0030. Зазначено що, ОСОБА_1 отримав вказану земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Коваль Ю.В. від 22 січня 2024 року за №143. За такого, у ОСОБА_1 наявне право на отримання орендної плати від ТОВ «ЮТС-Агропродукт». Вказаний лист ТОВ «ЮТС-Агропродукт» отримало 13 травня 2025 року.

Згідно інформації про доходи, отримані від податкових агентів за період січень 2021 року по лютий 2023 року щодо ОСОБА_2 від 09 червня 2025 року вбачається, що ТОВ «Ютс-Агропродукт» у лютому 2022 року нараховано 0,00 грн, сплачено 144,00 грн. Разом з тим, неможливо встановити період, за який сплачено зазначену суму.

Згідно копії інформаційної довідки №429050510 від 29 травня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0030 зареєстровано за ТОВ «Перемога-Плюс» на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 2025 року № 1704/25-21, орендодавець ОСОБА_1 .

За положеннями пунктів 12.3, 12.4 Договору оренди (у редакції додаткової угоди) дія договору припиняється шляхом розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки (орендованих земельних ділянок), яке істотно перешкоджає її (їх) використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання даного договору в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору у односторонньому порядку є лише випадки визначені законом.

Сторони у п.13.2. Договору оренди (у редакції додаткової угоди) узгодили, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з 2022 року і до 2024 року ТОВ «Ютс-Агропродукт» не виплачувало орендну плату.

Посилаючись саме на ці обставини, як систематичність невиконання відповідачем договору оренди, позивач просив його розірвати та стягнути на його користь заборгованість з орендної оплати за період 2022-2024 роки.

ТОВ «Ютс-Агропродукт», погоджуючись з не виконанням ним обов`язку зі сплати орендної плати за період 2022-2024 роки, заперечував проти розірвання договору, посилаючись на обставини непереборної сили, які акцептували сторони у договорі, та неможливості ним використання земельної ділянки, що належить позивачці, за призначенням, у зв`язку з окупацією цієї території у 2022 році та забрудненістю землі вибухонебезпечними предметами після окупації.

Задовольняючи позовні вимоги частково щодо стягнення заборгованості з орендної плати за 2023-2024 роки, суд першої інстанції частково погодився з цими обставинами та вважав встановленим, що внаслідок окупації у 2022 році території, де розташовані земельні ділянки, що належить позивачу та передані в оренду відповідачу, підстави для стягнення на користь позивача орендної плати за 2022 рік відсутні, оскільки орендар не міг використовувати предмет оренди за призначенням. Однак, не взяв до уваги доводи відповідача про забрудненість ділянки вибухонебезпечними предметами, після її деокупації, за відсутністю рішення сільської військової адміністрації про надання відповідачу пільг зі сплати земельного податку, і тому дійшов висновку про недоведеність підприємством цих обставин за допомогою належних доказів.

Проте, з такими висновками повністю погодитися не можна, так як вони не відповідають нормам матеріального права і не узгоджуються зі встановленими обставинами справи.

Відповідач ТОВ «Ютс-Агропродукт» не заперечував, що не сплатив позивачу орендну плату за 2022-2024 роки.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000075 від 12 квітня 2022 року, встановлено факт реєстрації двох епізодів можливих кримінальних правопорушень, кваліфікованих за частиною першою статті 438 КК України порушення законів та звичаїв війни.

У витягу зазначено, що 09 квітня 2022 року приблизно о 12:00 невстановлені особи у військовій формі з території бази ТОВ «Ютс-Агропродукт», яка розташована в селі Новорайськ Бериславського району Херсонської області, вивезли три одиниці сільськогосподарської техніки, зокрема автомобіль КАМАЗ на загальну суму близько 1,5 мільйона грн. Вказані дії здійснені в умовах воєнного стану, що становить порушення норм міжнародного гуманітарного права, зокрема Женевської конвенції. Крім того, 24 лютого 2022 року російські військові проникли на територію підприємства за адресою: селище Новорайськ, вул. Промислова, 3, внаслідок чого працівники товариства були позбавлені доступу до свого майна. Крім того, 23 квітня 2022 року з території підприємства було захоплено 11 одиниць мультикоптерів DJI Agras (CE). Унаслідок цих дій підприємство також втратило можливість обробляти земельні ділянки загальною площею 60 532,9902 га, що розташовані у Херсонській області.

Відповідно до опублікованого на сайті Торгово-промислової палати України повідомлення № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

17 квітня 2025 року відповідач ТОВ «Ютс-Агропродукт» відчужив право оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0030 ТОВ «Перемога-Плюс» на строк один рік, що підтверджується договором № 1704/25-21 від 17 квітня 2025 року відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок (а.с.107-113).

Право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0030 зареєстровано за ТОВ «Перемога-Плюс» на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 2025 року № 1704/25-21, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № від 29 травня 2025 року (а.с.33).

Положеннями п.2.3., 5.1 Договору № 1704/25-27 до покупця переходять усі права й обов`язки Орендаря щодо земельних ділянок за Договорами оренди землі (із змінами та доповненнями додатковими угодами; договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє протягом 1 (одного) року, а щодо невиконаних до цього часу зобов`язань - до повного їх виконання.

Відповідно до наказів Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року №309 та Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Снігурівська міська територіальна громада у період з 19.03.2022 по 11.11.2022 перебувала у тимчасовій окупації, зараз належить до території можливих бойових дій.

За даними Інтерактивної карти ДСНС на її офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/) територія Снігурівської територіальної громади Миколаївської області є місцем, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети.

Згідно з інформацією Снігурівської міської військової адміністрації від 28 серпня 2025 року та актом №37 візуального обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0030 від 05 серпня 2025 року земельна ділянка використовується за цільовим призначенням - засіяна соняшником під врожай 2025 року. Пільга зі сплати земельного податку за цю земельну ділянку у 2022-2025 роках не надавалася (а.с.159-161).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ст.617 ЦК України).

Відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із істотних умов договору оренди.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

За положеннями частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів належними доказами факт несплати йому відповідачем ТОВ «Ютс-Агропродукт» орендної плати за 2023-2024 роки. За такого у нього є право на стягнення з вказаного відповідача орендної плати за ці роки та розірвання договорів оренди землі через систематичну несплату орендної плати.

Між тим, з таким висновком суду, не можливо погодитися, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Згідно з п.13.2. додаткової угоди сторони узгодили, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Стаття 11 Закону України «Про протимінну діяльність» передбачає, що після проходження процедури передачі відповідальності щодо очищеної території від операторів протимінної діяльності до місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування держава шляхом видачі сертифіката бере на себе повну відповідальність за відсутність на відповідній території ризиків, пов`язаних із вибухонебезпечними предметами. Повноваження щодо видачі сертифіката покладаються на центр протимінної діяльності та центр гуманітарного розмінування.

Порядок передачі відповідальності щодо очищеної території від операторів протимінної діяльності до місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування визначається нормативними документами у сфері протимінної діяльності (національними стандартами з протимінної діяльності).

Контроль якості розмінування територій, які підлягають передачі від операторів протимінної діяльності до місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, здійснюється акредитованим органом інспектування на безоплатній основі.

За даними Інтерактивної карти ДСНС на її офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/) територія Снігурівської територіальної громади Миколаївської області є місцем, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети.

Доказів проходження у 2023-2024 роках процедури передачі відповідальності щодо очищеної території від операторів протимінної діяльності до місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування суду представлено не було.

За такого колегія суддів вважає, що відповідач ТОВ «Ютс-Агропродукт» з поважних причин не міг обробляти орендовану земельну ділянку у 2023-2024 роках, а отже і сплачувати позивачу орендну плату.

Враховуючи викладене, він звільнений від сплати орендної плати за вказані роки, оскільки орендоване майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

За таких обставин, суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги акт візуального обстеження належної позивачу земельної ділянки від 05 серпня 2025 року, оскільки він доводить, що новий орендар у 2025 році став обробляти ділянку. Доказів безпідставного невиконання відповідачем ТОВ «Ютс-Агропродукт» умов договору оренди у 2023-2024 роках позивач суду не представив.

З урахуванням вказаного вимоги позивача про стягнення орендної плати за 2023-2024 роки та розірвання договору оренди землі є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

За таких обставин, рішення суду в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі за 2023-2024 роки на підставі п.п. 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню в цій частині та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл витрат.

Положеннями частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду справи рішення суду в частині задоволених вимог скасовано, то з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 2 228,65 грн (1453, 44 грн (1211, 20 грн х 150 % х 0,8 за вимогу не майнового характеру) + 775, 21 грн (за вимогу майнового характеру 646,01 грн х 150 % х0,8) судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт» задовольнити частково.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2025 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога - Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі за 2023-2024 роки та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати за 2022 рік залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт» () 2 228,65 грн судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: О.В. Локтіонова

Ж.М. Яворська

Повний текст складено 18 лютого 2026 року.