Справа № 632/1947/25
провадження № 6/632/11/26
У Х В А Л А

Іменем України

19 березня 2026 р. м. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі судді Библіва С.В., при секретарі Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Златополі Лозівського району Харківської області заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2025 року у справі № 632/1947/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

21.01.2026 року до Златопільського міськрайонного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 по розстрочку виконання рішення Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2025 року у справі № 632/1947/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить на підставі п.2,3 ч.4 ст.435 ЦПК України розстрочити на один рік виконання рішення суду, яким з нього на користь позивача було стягнуто за кредитним договором № 28.04.2024-100002591 від 28.04.2024 року заборгованість у розмірі 36000,00 грн., з яких 15000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту та 21000,00 грн. заборгованості за процентами.

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він не має змоги виконати рішення суду одразу в повному обсязі, щоб це не ускладнило його майновий стан, бо таке виконання поставить його у дуже скрутне матеріальне становище. Він не зможе забезпечити себе всім необхідним, забезпечити собі достатній та гідний рівень життя; він не має нерухомого чи іншого майна, на яке б можна було звернути стягнення.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 21.01.2026, заяву передано головуючому судді Библіву С.В., який призначив її до розгляду на 19.02.2026 року, яке було відкладено на 19.03.2026 року через відсутність електропостачання в приміщенні суду.

Заявник до судового засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про нього, заяви про відкладення розгляду не надав, проте, його неявка не є перешкодою у розгляді заяви.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, з невідомих судові причин, проте його неявка, також, не є перешкодою у розгляді заяви. 12.03.2026 року до суду від представника позивача надано заперечення на заяву про розстрочку виконання рішення. Зокрема, зазначено, що судове рішення, яке набрало чинності, має бути виконаним всіма юридичними чи фізичними особами; всі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов`язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця. Розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, а наявність таких випадків заявник у своїх доводах не обґрунтовує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши подану заяву та додані до неї докази, заперечення, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Рішенням Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2025 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 28.04.2024-100002591 від 28.04.2024 року заборгованість у розмірі 36000,00 грн., з яких 15000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту та 21000,00 грн. заборгованості за процентами, а також судовий збір в розмірі 1875,42 грн., а всього - 37 875,42 грн.

Рішення оскаржено не було та набрало законної сили.

Згідно зі ст.1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст.435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач у своїй заяві посилається на те, що він не має змоги виконати рішення суду одразу в повному обсязі, щоб це не ускладнило його майновий стан, бо таке виконання поставить його у дуже скрутне матеріальне становище. Він не зможе забезпечити себе всім необхідним, забезпечити собі достатній та гідний рівень життя; він не має нерухомого чи іншого майна, на яке б можна було звернути стягнення. Дані обставини, фінансовий стан боржника та ступінь його вини у виникненні спору, фінансовий стан стягувача, інтереси кожної із сторін, в тому числі і матеріальні, загальний строк невиконання судового рішення, який є складовою права на справедливий судовий захист, зокрема, як неналежне виконання обов`язків, на думку заявника, є такими, що підтверджують ускладненість або і неможливість негайного виконання рішення суду.

Разом з тим, вказані обставини не є достатньою підставою для розстрочення виконання судового рішення, оскільки не дають можливість встановити дійсний майновий стан заявника.

Проте, з наданих до заяви доказів вбачається, що відповідач працює в Управлінні поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві та має стабільний заробіток, що складає в середньому більше 33000,00 грн. на місяць.

Відповідно до ч.2 ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» за виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

На сьогоднішній день розмір мінімальної заробітної плати на 2026 рік становить - 8647,00 грн., а її п`ятикратний розмір складає 43235,00 грн. Беручи до уваги загальну суму заборгованості за рішенням суду - 37875,42 грн., можна дійти висновку, що посадова особа, яка здійснює примусове виконання рішення суду може звернути стягнення на заробітну плату боржника без перевірки його майнового стану (наявності нерухомого чи іншого майна). При цьому, утримання, яке буде проводитися із заробітної плати боржника згідно абз.2 ч.2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» становитиме 20%, що у випадку заявника дорівнюватиме 6600,00 грн. на місяць.

Таким чином, враховуючи розмір щомісячного заробітку та щомісячного утримання, суд не вважає, що заявник опиниться протягом шести місяців примусового виконання рішення суду у скрутному матеріальному становищі без достатнього та гідного рівня життя.

Підсумовуючи викладене, суд встановлює, що заявником не надано доказів існування інших обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а наведені обставини, не можуть розцінюватись як такі, що є особливими або винятковими, та у відповідності до приписів статті 435 ЦПК України унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення про стягнення коштів.

Суд звертає увагу, що норми чинного законодавства допускають розстрочення виконання рішення лише у виняткових випадках. Безпідставне розстрочення виконання рішення суду підриває правовий принцип своєчасного та повного виконання судового рішення у цивільній справі, що являється складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

З огляду на зазначене, суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для розстрочення виконання рішення Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2025, що є підставою для відмови в задоволенні заяви.

Керуючись ст. 77, 78, 81, 247, 260, 435 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2025 року у справі № 632/1947/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.

Суддя: С. В. Библів