Провадження № 6/183/34/26
У Х В А Л А

17 березня 2026 року м. Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю секретаря судового засідання Федорової Є. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення,-

У С Т А Н О В И В:

02 лютого 2026 року до суду через підсистему Електронний суд надійшла заява ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду від 31 грудня 2025 року у справі № 183/11074/25, яким із заявника на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» стягнуто заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В обгрунтування заяви зазначено, що на теперішній час у відповідача як у внутрішньо переміщеної особи склалися обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, а саме несприятлива фінансова ситуація, що пов`язана з безробіттям (не має ніякого доходу), крім того фінансове становище суттєво обтяжено кредитними зобов`язаннями, у зв`язку з цим заявник не має можливості погасити суму боргу.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про день, місце та час розгляду заяви повідомлялися належним чином, клопотання про відкладення розгляду заяви суду не подавали, тому суд вважає можливим розглянути заяву у їх відсутність.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ураховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву про розстрочення виконання рішення суду та додані до неї матеріали, приходить до такого.

Фактичні обставини справи.

Рішенням суду від 31 грудня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнений. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 4439298 від 15 грудня 2021 року, у розмірі 32 799 гривень 91 копійка, яка складається з: 15 278,00 грн. - суми заборгованості за тілом кредиту; 17 521,91 грн. - суми заборгованості за відсотками. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Норми права, застосовані судом та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Обставинами, які ускладнюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому, а підстави для відстрочки виконання рішення повинні бути чітко встановлені та підтверджені відповідними доказами.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 № 8 установлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення або відстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними, такими що не залежать від волі сторін. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10).

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наведене дає підстави для висновку, що при розгляді заяв щодо відстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому, які як і наявність виключних обставин для відтермінування має довести боржник.

При цьому, надання відстрочення виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення, як на підставу, що ускладнює виконання рішення суду, відповідач ОСОБА_1 зазначила, щона теперішній час у неї як у внутрішньо переміщеної особи склалися обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, а саме несприятлива фінансова ситуація, що пов`язана з безробіттям (не має ніякого доходу), крім того фінансове становище суттєво обтяжено кредитними зобов`язаннями.

Разом з тим, заявником до заяви не долучено будь-яких доказів про відсутність чи наявність доходів, зокрема довідки з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, довідки з ПФУ тощо.

Заявником не було надано до суду достатніх доказів на підтвердження його майнового стану після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості, які б дозволяли би суду з`ясувати можливість чи неможливість виконання рішення суду у присудженому розмірі стягнення.

Також, наявність інших боргових зобов`язань не є безумовною підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про недоведеність заявником існування правових підстав для відстрочення виконання рішення суду, оскільки скрутний майновий стан не є тією виключною обставиною, що перешкоджає належному виконанню рішення суду або робить неможливим його виконання протягом установленого законодавством строку, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач, будучи особою працездатного віку, не має фінансової можливості виконати рішення суду, при цьому ним не надано суду доказів неспроможності підшукати та працевлаштуватись на роботу, або має невиліковну хворобу, яка не дає йому можливості працювати. Боржник жодним чином не засвідчив намір погашення заборгованості шляхом перерахуванням частини боргу.

За таких обставин, виходячи з принципів верховенства права, обов`язковості виконання судових рішень, відсутності виключних обставин для розстрочення виконання рішення, ураховуючи викладені вище обставини справи та норми закону, які регулюють вирішення цього питання, практику Верховного Суду щодо його вирішення, оскільки заявник не надав доказів на обґрунтування вимог про необхідність відстрочення судового рішення, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розстрочення виконання судового рішення у цій справі, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 258,259,260,353,354,435 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду від 31 грудня 2025 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Ухвала суду складена і підписана 17 березня 2026 року.

Суддя Г.Є. Майна