КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/1347/26
Провадження № 2-о/947/110/26
УХВАЛА

23.02.2026 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., оглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

09.01.2026 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла за підписом ОСОБА_1 заява ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В. та передана головуючому судді.

Оглянувши матеріали справи, суддею встановлено не відповідність позовної заяви вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, за наслідком чого 12.01.2026 року Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою вказану заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , залишено без руху, надано позивачеві строк терміном в п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали суду для усунення недоліків поданої заяви.

Одночасно заявникові в ухвалі суду роз`яснено, що у разі виконання недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Приймаючи відсутність інформації про наявність у заявника зареєстрованого Електронного кабінету, копію вказаної ухвали суду було скеровано заявникові засобами поштового зв`язку, на адресу її місця проживання, яка зазначена стороною заявника особисто у поданій до суду заяві, а саме - на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, скерована судом поштова кореспонденція на ім`я позивача ОСОБА_1 була повернута до суду без вручення, з зазначенням дати повернення 17.02.2025 року.

Отже, заявницею, як ініціаторами цього судового провадження, зазначено поштову адресу, за якою нею особисто не отримується поштова кореспонденція, а також не вчинені жодні дії для дізнання про стан ініційованого нею судового провадження.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень», для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що заявниця не була позбавлена права та можливості ознайомитись та отримати інформацію щодо справи на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади України за адресою: http://court.gov.ua/.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Станом на 23.02.2026 року встановлено, що заявником не надано до суду жодних доказів на усунення недоліків пред`явленої заяви, ухвала судді від 12.01.2026 року залишається не виконаною, недоліки позовної заяви не усунуті, поштова кореспонденція за зазначеною заявницею адресою не отримується, будь-які дії на протязі більше місяця, з дня подання заяви до суду, для дізнання інформації про стан провадження заявником не вчинені, що свідчить про незацікавленість в отриманні інформації стосовно справи, не заінтересованості в особисто ініційованому заявницею судовому провадженні.

У відповідності до приписів ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв`язку з тим, що стороною заявника недоліки поданої заяви належним чином не усунуті, а ухвала суду про залишення позову без руху від 12.01.2026 року залишається невиконаною, суддя вважає, що у відповідності до ст. 185 ЦПК України, заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , слід вважати неподаною, повернути заявникові та роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Одночасно суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню, а також заявник не обмежений права на повторне звернення до суду з цією заявою після усунення недоліків, що слугували для її повернення.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 вважати неподаною та повернути заявникові.

Роз`яснити заявникові, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу судді протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Калініченко Л. В.