Провадження № 22-ц/812/298/26
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 лютого 2026 року м. Миколаїв

справа № 945/724/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В.,

із секретарем - Шурмою Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , подану його представником -

адвокатом Комарчук Катериною Олександрівною,

на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області, ухвалене 29 вересня 2025 року суддею Шароновою Н.О., в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,

третя особа - Служба у справах дітей Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області,

про позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з указаним вище позовом.

Позивачка зазначала, що від шлюбу з ОСОБА_1 , який розірвано рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2018 року, вона народилися доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків - не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не піклується про їхній фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дітьми. У зв`язку з викладеним вище, позивач ОСОБА_2 просила суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно його дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та залишити дітей на утриманні позивача.

Крім того зазначала, що ніколи не перешкоджала відповідачу спілкуватися з доньками та опікуватися ними, натомість, відповідач декілька років не сплачував аліменти на утримання дітей за рішенням суду. Станом на 01 листопада 2020 року заборгованість складала 84 000 грн, на 01 січня 2020 року - більше 100 000 грн. Лише в березні 2021 року відповідач сплатив увесь борг за аліментами, оскільки мав намір виїхати за кордон, і в подальшому, виїхав на постійне місце проживання в Італію. При цьому батько дітей взагалі не приділяє уваги навчанню, вихованню та розвитку дітей, зв`язок між ними розірвався з ініціативи батька. Старша донька ОСОБА_3 дуже важко проживала розлучення батьків. Відповідач спокійно залишив дітей і живе своїм життям, має іншу родину.

Узагальнені доводи інших учасників

Представник відповідача - адвокат Єнова Л.М. проти задоволення позовних вимог заперечувала. Посилалась на те, що позивачкою не доведено небажання батька спілкуватись з дітьми та надавати допомогу на їх утримання. Вказувала на відсутність заборгованості за аліментами. Зазначала, що батько дітей надсилав позивачці кошти на їх утримання, які не були зараховані як аліменти через відсутність у квитанціях вказівки на призначення переказу саме в такій якості. Також зазначала, що позивачка чинила перешкоди батьку у спілкуванні з дітьми - не давала можливості та дозволу бачитися, не відпускала дітей до нього та не дозволяла приїжджати йому, не дозволяла дітям брати подарунки, речі та гостинці від батька. Крім цього позивачка змінювала місця навчання дітей, приховував від відповідача інформацію про їхні хвороби.

Пояснювала, що ОСОБА_1 планував переїхати проживати за кордон ще під час перебування у шлюбі з позивачкою. Час від часу їздив до своєї матері в Італію, і поступово оформлював необхідні документи для виїзду за кордон усієї родини. Ще за рік до введення військового стану в Україні, відповідач почав облаштовувати своє життя за кордоном.

Відповідач неодноразово наполягав на тому, щоб позивачка з дітьми виїхала з України до нього в Італію, де він готовий забезпечити їх житлом та надати необхідну допомогу, при цьому позивач відмовляється від такої допомоги. Перебуваючи за кордоном, відповідач продовжує надсилати аліменти на утримання дітей, бажає спілкуватися з дочками і брати участь у їхньому житті, вихованні та розвитку, чекає ухвалення рішення суду у справі про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, з яким повністю реалізує свої порушені позивачем батьківські права.

Служба у справах дітей Ольшанської селищної ради у своєму висновку від 30 липня 2021 року вказувала на недоцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2026 року позов задоволено, ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 840, 80 грн судового збору та 4 500 грн витрати на професійну правничу допомогу.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачкою доведено, поведінка відповідача ОСОБА_1 відносно його дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Позивачем доведено наявність вини в діях відповідача. Суду надано докази, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення батька по відношенню до дітей батьківських прав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Комарчук К.О., просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, та порушення норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було досліджено два висновки органу опіки та піклування щодо питання доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав.

Перший висновок органу опіки і піклування Служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації від 22 квітня 2020 року був доданий позивачкою до позовної заяви, та містив висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

У той же час в справі наявний висновок органу опіки і піклування Служби у справах дітей Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області від 30 липня 2021 року, в якому вказано про недоцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

При цьому саме Службу у справах дітей Ольшанської селищної ради Миколаївського району було залучено до участі у справі судом.

Однак суд у своєму рішенні не обґрунтував з яких підстав він взяв до уваги висновок органу опіки і піклування Служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації від 22 квітня 2020 року, та не врахував висновку органу опіки і піклування Служби у справах дітей Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області від 30 липня 2021 року.

Також апелянт наполягає на тому, що намагається постійно підтримувати зв`язок з дітьми та приймає безпосередню участь у їх матеріальному забезпеченні, не враховуючи аліменти які виплачуються вчасно та в повному обсязі. А висновок суду про те, що спілкування за допомогою електронних засобів комунікації не являється достатнім для виховання дітей, та таким чином батьки не можуть повноцінно здійснювати свої батьківські обов`язки, з урахуванням того, що він свідомо змінив країну проживання та несе відповідні ризики невиконання батьківських обов`язків, є безпідставним.

Країну проживання він змінив з огляду на життєві та сімейні обставини, а саме - необхідність здійснення догляду за хворою матір`ю, офіційне працевлаштування та місце роботи, дохід з якої зокрема розподіляється на матеріальне забезпечення дітей. При цьому після повномасштабного вторгнення росії на територію України він неодноразово пропонував позивачці виїхати разом з дітьми за кордон разом з метою надання їм прихистку та забезпечення більш безпечних умов проживання.

Навмисне його ухилення від виконання батьківських обов`язків у суді не доведено.

Висновок психолога, що був долучений позивачкою в ході розгляду справи, судом не досліджено в повному обсязі, зокрема не встановлено кваліфікацію психолога та наявність у нього права складати подібні висновки щодо неповнолітніх та малолітніх осіб.

Узагальнені доводи інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Долгова О.В. просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на ті ж обставини, якими обґрунтовувала позовні вимоги.

2.Мотивувальна частина

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_2 , її представника - адвоката Долгової Л.В., представника відповідача - адвоката Комарчук К.О., а також в режимі відеоконференцзв`язку - відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 01 жовтня 2018 року було розірвано рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Сторони мають спільних доньок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньок у твердій грошовій сумі по 3 000 грн на кожну, щомісячно, починаючи з 10 вересня 2019 року, з їх подальшою індексацією, до досягнення дітьми повноліття.

Згідно довідки Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15 квітня 2020 року № 8394 ОСОБА_2 не отримувала аліментів від ОСОБА_1 у період з 10 вересня 2019 року по 08 квітня 2020 року.

До позовної заяви позивачем додано Висновок Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації від 22 квітня 2020 року № 352/05-19 "Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Малолітня ОСОБА_6 навчається в 6 - А класі Миколаївської загальноосвітньої школи I - III ступенів № 50 ім. Г.Л.Дівіної. Згідно довідки - характеристики від 17 березня 2020 року ОСОБА_6 за період навчання з січня 2019 року зарекомендувала себе як учениця, яка має достатній рівень навчальних досягнень, проявляє активність у виконанні постійних та тимчасових громадських доручень, користується повагою серед учнів класу та вчителів. У ОСОБА_5 сформовані такі моральні якості, як свідома дисципліна, гуманізм, порядність, доброта, справедливість, чесність, відповідальність. Адекватно реагує на зауваження та критику. Шкідливих звичок не має, протиправних вчинків, порушень дисципліни за час навчання у школі не було. Проживає з матір`ю, яка створила всі умови для навчання, виховання, утримання та збереження життя і здоров`я дитини. ОСОБА_1 є батьком малолітньої ОСОБА_5 , який проживає в м. Миколаєві, але точна адреса його проживання родині не відома. З 01 листопада 2018 року батьки ОСОБА_5 розлученні. Протягом навчання дитини у ЗОШ № 50 батько не цікавився її шкільним, батьківські збори не відвідував, з учителями не спілкувався, до школи не приходив. Зі слів матері, утриманням та вихованням дочки не займався, аліментів не сплачує.

З березня 2019 року ОСОБА_3 займається у «Зразковому художньому колективі» гуртку естрадного співу «Любисточки» Будинку дитячої та юнацької творчості Заводського району м. Миколаєва.

Відповідно до довідки Миколаївської загальноосвітньої школи I - III ступенів № 50 ім. Г. Л. Дівіної від 28 жовтня 2020 року ОСОБА_6 навчається в 7 - А класі, виховується матір`ю, батько учениці з сім`єю не проживає та не бере участі у вихованні доньки, школу не відвідує, не спілкується з вчителями. ОСОБА_3 упродовж навчання зарекомендувала себе як старанна, працелюбна, дисциплінована та уважна учениця, володіє навчальними матеріалами на достатньому рівні, довільну зорову і слухову пам`ять, добре запам`ятовує навчальний матеріал, уміє логічно, послідовнро і грамотно висловлювати свої думки. Серед навчальних предметів надає перевагу предметам гуманіторного циклу. До виконання домашніх завдань ставиться старанно. Товариська, спокійна, розсудлива і самостійна дівчина. Вільний час любить проводити у колі друзів, яких у неї в класі багато, надійний товариш, завжди готова прийти на допомогу. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Доручену справу завжди доводить до кінця. Знає правила поведінки і свідомо їх виконує., поважає дорослих, на зауваження реагує адекватно. Мама приділяє належну увагу її навчанню та вихованню. Батько не бере участі у житті дитини. За весь період навчання ОСОБА_5 у школі він жодного разу не виходив на зв`язок.

З висновку психологічного обстеження психоемоційного стану ОСОБА_6 від 22 березня 2021 року вбачається, що до обстеження ОСОБА_3 поставилася охоче, поведінка дівчини під час роботи була спокійною, вона відверто відповідала на запитання, розповідала про себе та малювала. За рекомендацією лікаря невролога в 2019 році з дитиною була проведена корекційна робота з психологом з приводу тривожності, роздратованості та порушень сну після того, як батько пішов з родини. Спостереження та виконання ігрових завдань призвели до висновку, що дівчина розвивається адекватно віку, має високий рівень емоційного та інтелектуального розвитку. На момент проведення обстеження порушень в поведінці не виявлено. У завданнях, в яких пропонувалося вибрати місце біля батька чи матері, мати розташована ближче, а батько розташований на відстані. Якщо потрібно обрати одного з родичів, з ким хотілося б бути разом, піти у кіно, відпочити, найчастіше, дитиною обиралися мати, бабуся та дідусь. Батько не був обраний жодного разу. Проведеним обстеженням зроблено висновок: найвищий ступінь емоційної прихильності ОСОБА_3 відчуває до матері, зустрічатися та спілкуватися з батьком, на момент обстеження дитина не хоче. Для запобігання можливого невротичного розвитку особистості дитини, психологом рекомендовано визначити зміст та якість взаємодії між дитиною та батьком, а також максимально оптимізувати спілкування в системі "мати-батько".

Друга донька ОСОБА_7 , 2016 року народження з 2018 року відвідує молодшу групу Дошкільного навчального закладу № 128. Мати бере участь у вихованні дитини. Дівчинка до шкільного закладу приходить охайною, завжди вчасно. Приводять до ДНЗ і забирають дитину її матір, або баба. Мати цікавиться досягненнями чи проблемами дитини кожного дня. Відвідує усі свята та спортивні розваги, що проходять у дитячому садку, бере у них безпосередню участь. Фінансові витрати, щодо оплати за харчування ОСОБА_4 , відвідування дитиною вистав театрів, закупівлі канцелярських товарів, іграшок, тощо, несе матір. За весь період виховання дитини у закладі, батько, ОСОБА_1 на територію дошкільного закладу не з`являвся, участі у житті дитини не брав, на контакт з вихователями та адміністрацією закладу не виходив.

З 27 січня 2020 року два рази на тиждень, по півтори години ОСОБА_9 відвідує Приватний дошкільний навчальний заклад Центр розвитку дитини "Теремок знань". На заняття дитину весь час приводила тільки матір.

Також ОСОБА_7 протягом двох років відвідує дошкільний навчальний заклад № 128. Відвідує заклад охоче, дитина завжди охайна, доглянута, дівчинка розвинена відповідно свого віку, доброзичлива, активна. Дитину приводить до садочка і забирає матір, завжди цікавиться досягненнями та успіхами доньки. Всі фінансові витрати стосовно перебування дитини у закладі, а саме придбання канцелярських товарів, відвідування дитиною вистав театру тощо (з її слів) несе мати. Батько на території закладу за цей час не з`являвся, життям і вихованням дитини не .

З виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_9 вбачається, що дитина потребує постійного догляду сімейного лікаря у зв`язку з медикаментозною алергією. Усі фінансові витрати на лікування та профілактики захворювання дитини несе матір дитини одноособово, без участі батька дитини.

Батько дітей ОСОБА_1 станом на 01 жовтня 2020 року має заборгованість за аліментами у розмірі 63 000 грн.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснили, що батько дітей ОСОБА_1 тривалий час живе за кордоном, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. На їхню думку, відповідач сплатив заборгованість за аліментами тільки з власних корисних мотивів, при цьому відповідач не вважає за потрібне, окрім сплати щомісячних платежів за аліментами, нести інші повсякденні витрати, яких потребують діти.

Відповідно до наданого висновку від 22 квітня 2020 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно його малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 » Орган опіки та піклування Служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно доньок.

Разом з цим, в матеріалах справи міститься Висновок Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області від 30 липня 2021 року, з якого слідує, що Орган опіки та піклування Служби у справах дітей Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області вважає за доцільне не позбавляти громадянина ОСОБА_1 батьківських прав відносно його малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

При цьому, суд зауважив, що висновок служби у справах дітей є ключовим, але не єдиним доказом у справі про позбавлення батьківських прав, він має рекомендаційний характер, і цьому документу може бути надана оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений.

Позиція апеляційного суду

У статті 7 СК визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частиною другою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства (частина третя статті 155 СК України).

У відповідності до положень статей 150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Верховний Суд з огляду на положення статті 166 СК України неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, від 08 квітня 2020 року.

У рішенні у справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України").

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивачка, як підставу для позбавлення батьківських прав, зазначила ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що проживаючи за межами України, вживає усіх можливих заходів задля спілкування з дітьми. На підтвердження цієї обставини надав суду роздруківку досить об`ємного та змістовного спілкування зі старшою донькою ОСОБА_12 через месенджери Viber. Telegram, купував одяг, передавав в Україну посилки. Також ця роздруківка свідчить про те, що ОСОБА_1 неодноразово телефонував матері дітей ОСОБА_2 , однак його виклики залишались неприйнятими. Крім цього з повідомлень ОСОБА_1 вбачається, що він неодноразово звертався до позивачки з проханнями зв`язатися з ним, надати інформацію щодо дітей, піклувався про їхню безпеку.

Ухвалюючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суд першої інстанції не врахував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, належних та допустимих доказів умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно доньок, позивачкою не надано.

За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, винної поведінки відповідача, а також враховуючи те, що батько дітей проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для позбавлення його батьківських прав.

Також апеляційний суд вважає, що позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав не змінить життя дітей на краще, а саме лише перебування відповідача за межами України не свідчить про нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.

Крім того апеляційний суд приймає до уваги висновок Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області від 30 липня 2021 року, який, на відміну від Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації, є третьою особою у справі, яка наділена повноваженнями надавати такий висновок.

У своєму висновку від 30 липня 2021 року Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області вважає за доцільне не позбавляти громадянина ОСОБА_1 батьківських прав відносно його малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана його представником - адвокатом Комарчук Катериною Олександрівною підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Комарчук Катериною Олександрівною, задовольнити.

Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

І.В.Лівінський

-----------------------------

Повний текст постанови виготовлено 16 лютого 2026 року