САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/3815/25
Провадження №2/726/60/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Проскурняка І. Г., за участю секретаря судових засідань Богонос Г.Й. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики №18945 від 27.07.2018 року,-

ВСТАНОВИВ :

У проваджені Садгірського районного суду м.Чернівці перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики №18945 від 27.07.2018 року.

В позові зазначає, що 27.07.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « ГЕЛЕКСІ» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи було укладено Договір позики №18945.

На підставі зазначеного вище договору позичальнику надано грошові кошти в якості позики у сумі 5000,00 гривень, на умовах строковості, поворотності та оплатності.

Відповідно до умов договору позики, стандартна процента ставка становить 0,01 % в день, розмір комісії складає 1,9% підвищена комісійна винагорода, у випадку прострочення термін платежу становить 3.0 %.

Відповідач не виконує свої грошові зобов`язання належним чином, довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позову складає 21 479,50 гривень, яка складається з:

- заборгованість за позикою - 5000,00 гривень;

- заборгованість по процентам та комісії за користування позикою - 16 479,50 гривень.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» (, адреса: 01054, місто Київ, вулиця В`ячеслава Липинського, будинок 10/1) заборгованість за договором позики у сумі 21 479,50 гривень.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» (, адреса: 01054, місто Київ, вулиця В`ячеслава Липинського, будинок 10/1) витрати зі сплати судового збору у сумі 2423,00 гривень.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» (, адреса: 01054, місто Київ, вулиця В`ячеслава Липинського, будинок 10/1) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 гривень.

Представник позивача ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» просив розгляд справи провести без його участі та позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду відзив на позов, в якому зазначив, що не визнає позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що строк позовної давності за договором позики №18945 від 27.07.2018 року закінчився, оскільки з моменту останнього можливого виконання зобов`язань пройшло більше трьох років, відповідно до вимог ст.. 257 ЦК України.

На моменту подачі позову позивач не надав доказів останньої дати виконання зобов`язань або факту порушення строків, що є необхідним для застосування позовних вимог.

Звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні належні відомості щодо дати укладення договору позики та дати виникнення прострочення виконання зобов`язань. З моменту можливого виникнення зобов`язань минуло більше трьох років.

Просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог. Розгляд справи провести без його участі.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 27.07.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « ФК « ГЕЛЕКСІ» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №18945.

Пунктом 1 Договору визначено, що позикодавець надає Позичальнику позику (надалі за текстом іменується «позика» в усіх відмінках), а Позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України гривні, в сумі та строк:

1.1.1 сума позики 5000,0 грн. (надалі за текстом іменується «сума позики» в усіх відмінках);

1.1.2 плата за користування позикою у вигляді:

1.1.2.1 процентів (надалі за текстом іменується «процентна ставка» в усіх відмінках) складає 0,01% (одна сота відсотка) в день від поточного залишку позики;

1.1.2.2 комісії (надалі за текстом іменується «комісійна винагорода» в усіх відмінках) складає 1,5% (одна ціла п`ять десятих відсотка) в день від початкового розміру позики відповідно пп.1.1.1. Договору;

1.1.3 нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою.

1.1.4 нарахування комісії за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою.

1.1.5 строк повернення позики (термін платежу): 25 серпня 2018р.

Пунктом Договору 2.1 визначений строк дії Договору до повного виконання Позичальником зобов`язань за Договором.

2.2 Датою укладання Договору є дата перерахування суми кредиту на банківський рахунок Позичальника.

Факт перерахунку коштів у сумі 5000,00 гривень по виконанню Договору позики №18945 від 27.07.2018 року підтверджується довідкою № 18945 від 01 вересня 2025 року ТОВ «ФК «ЄЛАЄНС».

ТОВ ФК ЕЛАЕНС (ТМ "ФОНДІ") є компанією , що мала право на надання платіжних послуг. На підставі договору №04/08-17-ПК від 04.08.2017 року ТОВ ФК ЕЛАЕНС (ТМ "ФОНДІ") надавало ТОВ ФК «Гелексі» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку.

Із розрахунку заборгованості за договором позики №18945 від 27 липня 2018р. у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 21 479, 50 гривень, яка складається з:

- заборгованість за позикою - 5000,00 гривень;

- заборгованість по процентам та комісії за користування позикою - 16 479,50 гривень.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за Кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до абз.1 ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищезазначені норми, основними умовами надання кредиту є безумовне його повернення, строковість, платність, цільова спрямованість і забезпеченість. Водночас, кредитний договір не може змінюватись в односторонньому порядку, і позичальник несе відповідальність за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відсотків за його користування.

Отже, судом встановлено, що кредитодавець належним чином виконав умови договору та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 5000,00 гривень, однак відповідач не здійснив погашення заборгованості у визначений термін, в наслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 21 479,50 гривень, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2. ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Відповідно до постанов Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Дослідивши договір про надання правової ( правничої) допомоги від 09.07.2025 року, акту виконаних робіт, що вказані документи свідчать про оплату позивачем гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги на суму 5 000 гривень, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 85 000,00 гривень.

Щодо заявленого клопотання ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Сплив позовної давності, є підставою для відмови у позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави. (постанова ВС від 03.02.2022 № 758/10335/16-ц).

У відповідності до п. 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами), від 20 травня 2020 року № 392; Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARSCoV-2", постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України.

У відповідності до п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Відповідно до положень Закону України "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності", зупинення строку позовної давності припиняється 04.09.2025 року.

Судом встановлено, що відповідно до умов Договору 1.1.5 строк повернення позики визначений, тобто час з якого потрібно розраховувати початок строку звернення до суду - 25 серпня 2018р., та враховуючи продовження строків позовної давності чинним законодавством, суд виснує, що позивач не пропустив строки на звернення до суду із даним позовом, а тому слід відмовити у клопотанні про застосування строків позовної давності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 610, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики №18945 від 27.07.2018 року - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» (, адреса: 01054, місто Київ, вулиця В`ячеслава Липинського, будинок 10/1) заборгованість за договором позики у сумі 21 479,50 гривень.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» (, адреса: 01054, місто Київ, вулиця В`ячеслава Липинського, будинок 10/1) витрати зі сплати судового збору у сумі 2423,00 гривень.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» (, адреса: 01054, місто Київ, вулиця В`ячеслава Липинського, будинок 10/1) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 гривень.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30-ти з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя І. Г. Проскурняк