Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/203/26
Провадження № 6/382/12/26
У Х В А Л А

23 березня 2026 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нарольського М. М.,

при секретарі Матвієнко Ю. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс», приватний виконавець Крегул Іван Іванович, боржник ОСОБА_1 , про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису № 52108 вчиненого 29.12.2021 приватним нотаріусом,

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, в якій просить: замінити вибулого стягувача ТОВ «Інстафінанс» на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису № 52108 вчиненого 29.12.2021 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс».

Заяву обґрунтовує тим, що на виконанні у приватного виконавця Крегул Івана Івановича перебуває виконавче провадження № 68487262, відкрите на підставі виконавчого напису № 52108 вчиненого 29.12.2021 року приватним нотаріусом Бригіда Володимиром Олександровичем, про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Інстафінанс». Станом на дату подачі заяви виконавче провадження № 68487262 відкрите. 03.04.2025 року між ТОВ «Інстафінанс» (Первісним стягувачем) та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено Договір факторингу № 573/ФК-25. Відповідно до договору факторингу № 573/ФК-25, право грошової вимоги, у тому числі за кредитним договором № IU9853738 (в інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора ТОВ «Інстафінанс» № НОМЕР_1 ), згідно з яким проводиться стягнення заборгованості за виконавчим документом виданим Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем за № 52108 від 29.12.2021 року у виконавчому провадженні №68487262 відступлено Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

Посилаючись на ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 ЗУ "Про виконавче провадження", просить замінити вибулого стягувача ТОВ «Інстафінанс» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

Заявник та заінтересовані особи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відомостями про доставку судових документів на адреси електронної пошти, електронного кабінету, рекомендованими повідомленнями Укрпошти, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористались, що за змістом положень ч. 3 ст. 442 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви по суті. ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» у поданій заяві просить розглядати справу без їх участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові ВПВС від 12.10.2022 року у справі № 183/4196/21, заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 512, 513 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не бере ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є йото стороною.

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, у частині першій, частині другій статті 442 ЦПК України вказано, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником, заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець, аналогічна норма міститься і в пункті 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Тож, на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 (провадження №14-197цс21).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, для вирішення питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні вирішальним є встановлення наявності відкритого виконавчого провадження, в якому ставиться таке питання.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21 відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі № 280/456/20 (провадження № К/9901/32676/20) та від 22 липня 2019 року у справі № 822/1659/18 (провадження № К/9901/63678/18) про те, що заява про заміну сторони виконавчого провадження, подана щодо виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, повинна розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

За вимогами статті 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «не судового» органу, Велика Палата Верховного Суду зробила такий висновок, що заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області від 04.02.2022 року відкрито виконавче провадження № 68487262 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості.

Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису № 52108, вчиненого 29.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем.

Оцінюючи доводи заявника на предмет переходу до ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» права грошової вимоги до боржника за кредитним договором № IU9853738, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що заявник заяву обґрунтовує тим, що 03.04.2025 року між ТОВ «Інстафінанс» (Первісним стягувачем) та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено Договір факторингу № 573/ФК-25. Відповідно до договору факторингу № 573/ФК-25, право грошової вимоги, у тому числі за кредитним договором № IU9853738 (в інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора ТОВ «Інстафінанс» № IU4806058), згідно з яким проводиться стягнення заборгованості за виконавчим документом виданим Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем за № 52108 від 29.12.2021 року у виконавчому провадженні №68487262 відступлено Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

Проте, до матеріалів справи додано інший договір факторингу - №571/ФК-25 від 03.04.2025 року, при цьому додано витяг з додатку до договору факторингу №573/ФК-25 від 03.04.2025 року. Будь-яких інших докарів на підтвердження права грошової вимоги, у тому числі за кредитним договором № IU9853738 матеріали справи не містять.

Крім цього, матеріали справи не містять і самого кредитного договору, доказів щодо набуття прав за цим кредитним договором ТОВ «Інстафінанс», що позбавляє суд можливості достоменно з`ясувати чи перейшло та яким чином до заявника право вимоги до боржника.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, у зв`язку з недоведеністю належними та допустимими доказами факту, що заявник є правонаступником стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису, виданого на підставі конкретного кредитного договору. Суд також враховує, що в матеріалах справи відсутній кредитний договір, а також відомості щодо стадії та результатів здійснення виконавчого провадження приватним виконавцем, суд позбавлений на даному етапі вирішити питання про заміну стягувача у виконавчому документі.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Будь-які підстави вважати, що у цій справі суд має право збирати докази з власної ініціативи, відсутні.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 260-261, 353-355, 442, 446 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М. М. Нарольський