Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/1781/25
Провадження по справі № 2/514/7/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тончевої Н.М.

при секретарі Аронєт Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Бессарабське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Арцизького районного суду Одеської області від 28 жовтня 2021 року №492/926/21 та стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 05 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області №492/2232/19 від 29 січня 2020 року шлюб зареєстрований 31 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області за актовим записом №78 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

17 червня 2020 року за актовим записом №14 Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , внаслідок чого остання отримала прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

На підставі судового наказу Арцизького районного суду Одеської області №492/926/21 від 28 жовтня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 25 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Наразі вона самостійно виховує спільну з відповідачем дитину. Між тим, дитина росте, її потреби постійно збільшуються. Розмір аліментів, визначений рішенням суду на сьогоднішній день є недостатнім, через стрімке зростання цін на споживчі товари та послуги. У зв`язку з вищенаведеним, є очевидним, що витрати необхідні для виховання та проживання дитини збільшились. Тому, з урахуванням наведеного, вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кочуров А.О. надав суду відзив на позовну заяву, в якому посилався на наступне. ОСОБА_2 регулярно сплачує аліменти, заборгованості з них немає станом на день подання цього відзиву. Позивачка ОСОБА_1 просить суд в своєму позові змінити спосіб стягнення аліментів, та визначити їх розмір у 1/2 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 . Саме такі вимоги позивачки нібито обґрунтовує тим, що 1600 гривень аліментів, які сплачує ОСОБА_2 , недостатньо на утримання дитини, а її власного доходу не вистачає на задоволення потреб дитини. При цьому позивачка не зазначає, чому нею визначено розмір аліментів саме в одній другій частці від заробітку (доходу) відповідача. При цьому така частка від доходу (1/2), яку просить стягнути позивачка ОСОБА_1 , належить для стягнення аліментів на трьох дітей. У сторін є лише одна спільна дитина, тому заявлений розмір частки від доходу не підлягає задоволенню. Підставою для звернення до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів позивачкою визначено: покращення матеріального стану платника аліментів та погіршення матеріального стану отримувача аліментів. Однак жодного документального доказу власних посилань на визначені обставини позивачка не подає до суду разом з позовом, що є порушенням визначеного цивільним процесуальним законом порядку. Відповідач ОСОБА_2 : не є фізичною особою-підприємцем та не є засновником (бенефіціаром) або співзасновником будь-яких юридичних осіб; станом на день подання цього відзиву не має власного заробітку (доходу), він здійснює догляд над недієздатною особою ОСОБА_7 згідно рішення Арцизького районного суду Одеської області від 28.05.2024 року у справі № 492/408/23; у зв`язку з наявним воєнним станом втратив роботу на ТОВ «Сілікат ЛТД» з липня 2024 року; не придбавав за останні три роки ані нерухоме майно ані автомототранспорт; станом на тепер перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 та має на утриманні малолітньою доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Позивачка ОСОБА_1 : перебуває в зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_5 , від якого народила ще двох дітей, і які повинні забезпечуватися таким батьком (він має постійний дохід, працює в поліції); не є матір`ю «одиначкою», тому її твердження про дохід у 860 гривень є неспроможними, оскільки зазначена виплата є соціальною допомогою по народженню дитини. Батьки несуть рівні обов`язки із матеріального забезпечення дитини, тому теперішній стан позивачки, в якому вона перебуває «декретна відпустка», не повинен впливати негативно на несення матір`ю обов`язку щодо іншої дитини. Позивачка не надала жодного доказу (документу) на підтвердження власного «погіршення матеріального становища». Що ж стосується витрат на утримання дитини, які здійснює сама позивачка ОСОБА_1 в сукупній зазначеній сумі, то їх потрібно обов`язково доводити, оскільки суд має побачити, що одержувач аліментів (позивач) також здійснює утримання дитини. Крім того, доведення суми відповідних витрат є вкрай важливим, якщо одержувач аліментів (позивач) бажає змінити спосіб стягнення з твердої грошової суми на частку від доходу. Відповідач ОСОБА_2 заперечує щодо доводів позивачки на відсутність його участі в матеріальному забезпеченні дитини на достатньому рівні, оскільки він як батько не лише сплачує регулярно стягнуті з нього аліменти за судовим наказом, а постійно фінансує лікування дитини, придбання подарунків, одягу, іграшок, електронних пристроїв, необхідних для навчання та розвитку. Також батько ОСОБА_2 постійно спілкується з дитиною телефоном, регулярно разом з дитиною відвідує заклади для розвитку дитини (зоопарк, ігрові кімнати), разом готують їжу та відпочивають. Дочка ОСОБА_3 станом на день подання відзиву зареєстрована за місцем реєстрації відповідача батька ОСОБА_2 . Позивачка не подала доказу, що підтверджує проживання дитини разом із нею. Вважає, що тверда грошова сума аліментів у розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідає рівню доходів відповідача ОСОБА_2 згідно місцевості його проживання, тому підстав для зміни судом способу стягнення аліментів та фактичного збільшення розміру аліментів немає.

Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про уточнення (зменшення позовних вимог), згідно якої вона просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Арцизького районного суду Одеської області від 28 жовтня 2021 року №492/926/21 та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача.

В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримала доводи, викладені в позовній заяві, просила уточнені позовні вимоги задовольнити , враховуючи інтереси дитини.

В судове засідання відповідач не з`явився, представник відповідача адвокат Кочуров А.О. в судовому засіданні позовні вимог не визнав з мотивів викладених у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Так, з позовної заяви вбачається, що:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 05 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області №492/2232/19 від 29 січня 2020 року шлюб зареєстрований 31 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області за актовим записом №78 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

17 червня 2020 року за актовим записом №14 Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , внаслідок чого остання отримала прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

На підставі судового наказу Арцизького районного суду Одеської області №492/926/21 від 28 жовтня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 25 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

26 червня 2021 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за актовим записом №1358 зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , внаслідок чого остання отримала прізвище « ОСОБА_12 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_13 є батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 .

ОСОБА_2 є опікуном недієздатної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується рішенням Арцизького районного суду Одеської області №492/408/23 від 28 травня 2024 року та посвідченням серії НОМЕР_7 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Суд звертає увагу також на зміни в законодавстві України, що набрали чинності 09 липня 2017 року, та які мають на меті покращити захист права дітей на належне утримання (аліменти).

У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2026 року складає 3512 гривень.

Тож, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).

Положення ст.192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст. ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пред`являючи вимогу про зміну розміру та способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника аліментів позивач належним чином не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами факт зміни обставин, які мали місце за період з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та станом на час звернення до суду з даним позовом.

Позивачем не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про зміну майнового стану відповідача.

З довідки форми ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України вбачається, що за період з 1 кварталу 2025 року по 4 квартал 2025 року відповідач ОСОБА_2 доходи не отримує.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами обставини щодо зміни матеріального стану сторін, їх стану здоров`я, інших змін, які на підставі ст.192 СК України, є підставою для зміни способу стягнення аліментів.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що при пред`явленні позову позивач не сплачувала судовий збір, оскільки на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», вона звільнена від його сплати. Разом з цим, у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись 12,13,81,89,141,264,265,268,272, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Тончева