Справа № 375/35/26
Провадження № 2/375/554/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Банах-Кокус О.В.,

за участі секретаря судового засідання Потапенко А.В.,

за участі:

представника відповідача

в режимі ВКЗ адвоката Денисенко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Денисенко О.П. про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , через свого представника - адвоката Шепітко Г.І. звернулася до Рокитнянського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів.

9 лютого 2026 року ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 17 березня 2026 року.

21 лютого 2026 року до суду від представника відповідача - адвоката Денисенко О.П. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, клопотання про зупинення розгляду справи, у звязку з тим, що відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_1 з 7 вересня 2024 року по теперішній час, що підтверджується Довідкою виданою Міністерством оборони України Збройними силами України військовою частиною № НОМЕР_2 від 25 грудня 2025 року, просить зупинити провадження по справі № 375/35/26 на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, оскільки він на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

25 лютого 2026 року, через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Шепітка Г.І. надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначив, що жодних заперечень чи зауважень з приводу заявлених вимог та обґрунтованості позову відповідач та його представник не надали, що свідчить про розуміння з їх боку правомірності заявлених вимог та їх обґрунтованості. Щодо зазначеного представником відповідача у відзиві клопотання про зупинення провадження у справі з підстав перебування відповідача на службі в ЗСУ, позивач вважає за необхідне відреагувати наступним чином.

Верховний Суд чітко сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань.

Вказана правова позиція знайшла своє відображення, зокрема, в судових рішеннях Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 29 серпня 2022 року у справі №461/5209/19, від 21 грудня 2022 року у справі № 456/2541/19 тощо.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України. Таким чином, встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки у матеріалах справи відсутній відповідний наказ по особовому складу. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 березня 2023 року у справі №756/3462/20. Щодо думки з приводу наданої довідки про проходження військової служби, вона, по-перше, має бути надана в оригіналі, по-друге, строк дії будь-якої довідки один місяць, тому вона не може бути прийнята судом як належний і допустимий доказ, а витяг з Наказу до суду не надано.

За вказаних обставин, позивачка вважає, що підстави для зупинення провадження у справі відсутні і справа має бути розглянута по суті.

3 березня 2026 року до суду від представника відповідача - адвоката Денисенко О.П. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, до якого долучено військовий квиток на імя ОСОБА_1

16 березня 2026 року від представника позивача - адвоката Шепітка Г.І. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача ОСОБА_2 та її представника - адвоката Шепітка Григорія Івановича. Також зазначив, що позивач подану позовну заяву підтримує в повному обсязі та наполягає на її задоволенні.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Денисенко О.П. підтримала заявлене клопотання про зупинення провадження у справі, при вирішинні питання про зупинення провадження у справі покладається на розсуд суду. Разом з тим також повідомила, якщо суд виснуватиме про продовження розгляду справи, вважає за можливе продовжити розгляд справи.

Суд заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали клопотання та матеріали цивільної справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України з 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2024 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».

Відповідно до довідки № 3529 від 25 грудня 2025 року старший сержант ОСОБА_1 перебуває на службі в військовій частині НОМЕР_1 з 7 вересня 2024 року по теперішній час.

Указом Президента України № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановлено введення в Україні воєнного стану із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року та по теперішній час.

Відповідно до частини 1, 2 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі обєктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, зокрема, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктами 1 та 3 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до припинення перебування на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; у службовому відрядженні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 9 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 та в ухвалах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 757/5240/16-ц, від 29 серпня 2022 року у справі № 461/5209/19, від 17 січня 2023 року у справі № 501/1699/17, від 9 травня 2023 року у справі № 96/5671/21, висловлено позицію щодо застосування пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, відповідно до якої підставою для зупинення провадження у справі є перебування сторони у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій. Таких же висновків дійшов і КАС України (застосування пункту 5 частини 1 статті 236 КАС України), зокрема, у постанові від 25 квітня 2024 року у справі № 852/2а-1/24.

Велика Палата Верховного Суду 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 зробила висновок, що за нинішньої редакції пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України в суду є обов`язок, а не право зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Тож норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, яка встановлює обов`язок суду зупинити провадження, є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (стаття 65 Конституції України) об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду переглянула підхід до застосування пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України та сформувала правову позицію, яка усуває необхідність доводити переведення конкретної військової частини у бойовий стан.

Так, у пунткі 116 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 (далі - Постанова ВП ВС) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з доводами колегії суддів Третьої судової палати щодо наявності підстав для відступу від висновків Верховного Суду щодо застосування положень пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України (аналогічні положення містяться в пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та пункті 5 частини першої статті 236 КАС України), сформульованих у постановах колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 9 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17, від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20, від 13 березня 2025 року у справі № 557/1226/23, колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2025 року у справі № 904/4027/22 та колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 квітня 2024 року у справі № 852/2а-1/24 (провадження № А/990/24). У наведених справах вирішувалися питання щодо зупинення провадження у справі за участю сторони, яка була військовослужбовцем.

У пункті 117 Постанови ВП ВС сформульовано такий правовий висновок: «Під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого:

1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;

2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належним для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;

3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 254 ЦПК України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, тобто, до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені у воєнний стан, відповідач зобов`язаний повідомити про це суд.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в лавах Збройних Сил України та забезпечує стримування збройної агресії проти України у період воєнного стану, запровадженого у звязку із воєнною агресією Російської Федерації проти України також враховуючи, що зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, є обов`язком суду, з метою недопущення порушення прав ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне провадження у справі зупинити до припинення перебування відповідача на військовій службі у складі Збройних Сил України.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання відповідача.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини 1 статті 251, пунктом 2 частини 1 статті 253, статтями 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Денисенко Олени Петрівни про зупинення провадження у справі - задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі № 375/35/26 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів - до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 17 березня 2026 року.

Суддя О.В. Банах-Кокус