РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

19.03.2026 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.,

за участю секретаря судового засідання Штокало С.-М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт-Капітал» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 39050,00 грн., судові витрати в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-9861238 на суму 11500,00 грн. На виконання умов кредитного договору, 18.07.2024 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОФІТГІД" на платіжну картку № 5355-57XX-XXXX-2283. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується повідомленням від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФІТГІД" з відміткою та додатком до нього.

17.02.2025 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить 44050,00 грн., яка складається з: 11500,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 27550,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 5000,00 грн. - заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

Разом з тим, згідно з прохальною частиною позовної заяви, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 39050,00 грн.

Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, натомість у прохальній частині позову просив розглянути справу в спрощеному позовному провадженні та за відсутності представника позивача. Проти винесення судом заочного рішення в справі не заперечує.

Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Відзиву на позов відповідач не подав.

Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Судом встановлено, що 18.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 00-9861238.

Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.6, 1.7 договору товариство (первісний кредитор) надало кредит на споживчі потреби у гривні, сума кредиту склала 10000,00 грн., комісія за надання кредиту у розмірі 15,00% від суми кредиту, що складає 1500,00 грн., строк кредиту 360 днів, дата повернення кредиту 13.07.2025, стандартна процентна ставка 1,45 %.

Згідно з п. 2.8 договору, кошти надаються кредитором у безготівковій формі шляхом перерахування в сумі 10000,00 грн.. за реквізитами платіжної картки № 5355-57XX-XXXX-2283, які надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

Відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором 42733.

Відповідач, підписавши договір кредитної лінії, прийняв на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором, зокрема, здійснювати погашення кредиту.

На виконання умов Кредитного договору, 18.07.2024 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОФІТГІД" на платіжну картку № 5355-57XX-XXXX-2283, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця.

Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, в розмірі 10000,00 грн., що підтверджується повідомленням від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФІТГІД" з відміткою та додатком до нього.

17.02.2025 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 00-9861238 від 18.07.2024.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують відступлення прав вимоги за кредитним договором № 00-9861238 від 18.07.2024 від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до ТОВ «Юніт Капітал»,

Згідно детального розрахунку сума заборгованості відповідача на момент відступлення права вимоги становить 44050,00 гривень.

У позовній заяві зазначається, що ця сума складається із 11500,00 грн. боргу за тілом кредиту, 27550,00 грн. боргу за несплаченими відсотками за користування кредитом та 5000,00 грн. за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

Разом з тим, згідно з прохальною частиною позовної заяви, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 39050,00 грн., яку суд сприймає, як заборгованість за тілом кредиту у розмірі 11500,00 грн. та заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом у розмірі 27550,00 грн.

З вказаним розрахунком суд погоджується частково.

Так, у позові обґрунтовується стягнення боргу за тілом кредиту в розмірі 11500,00 грн., в той час, як кредит надавався у сумі 10000,00 грн.

Обґрунтування вказаної різниці у позові відсутні.

Згідно умов договору від 18.07.2024, комісія за надання кредиту - це одноразова плата, яку здійснює позичальник за надання кредиту. Плата за надання кредиту є економічною сутністю комісії за надання кредиту, при цьому базою за надання кредиту є сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту), визначеного п.1.2. договору.

Умови договору не містять положення про те, що комісія включена у тіло кредиту, оскільки відповідно до п. 1. 2 договору, сума кредиту чітко визначена 10000,00 гривень.

Крім того, із п.1.6. договору вбачається, що кредитодавцем нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми кредиту, що складає 1500,00 грн., з чого слідує, що згідно даного договору комісія є додатковими витратами за договором, а тому не може бути включена до тіла кредиту.

Тобто, у випадку, коли комісія включається у тіло кредиту, у договорі повинна чітко визначатись сума кредиту як основна сума та комісія. В даному випадку сума кредиту 10000,00 грн., що дорівнює отриманому кредиту.

Перевіряючи правильність нарахування заборгованості за кредитним договором, суд виходить саме з тієї суми кредиту, яка була узгоджена сторонами у договорі, яка вказана у паспорті споживчого кредиту і яка підтверджується документами про перерахування коштів, а також з того, що сума кредиту вказана у розрахунку заборгованості - 10000,00грн.

Щодо нарахування процентів, суд приходить до наступного висновку.

Згідно договору кредитної лінії № 00-9861238 від 18.07.2024 визначено, що проценти - це плата, яку здійснює позичальник за користування кредитом.

Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.5 Договору).

Стандартна процентна ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості проценти по кредиту нараховані за період з 18.07.2024 по 17.02.2025 із застосування фіксованої процентної ставки в розмірі 1,45% в день.

Судом встановлено, що умовами договору погоджено розмір фіксованої процентної ставки 1,45%, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит.

Визначаючись із розміром заборгованості у частині процентів за користування кредитом, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023, доповнено ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Договір кредитної лінії № 00-9861238 від 18.07.2024 був укладений після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії передбачений пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказані кредитні договори.

Таким чином, умова укладеного кредитного договору щодо встановлення денної процентної ставки понад у 1,0% на день в порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.

Заборгованість за відсотками за укладеним кредитним договором, слід розраховувати, виходячи з встановленої ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1%.

Отже, сума процентів за користування кредитом, становить 21500,00 грн. (10000,00 грн. х 1% х 215 днів), обчислених в межах строку кредитування за період 18.07.2024-17.02.2025.

Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за договором кредитної лінії № 00-9861238 від 18.07.2024, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000,00 грн., заборгованості по процентам в розмірі 21500,00 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, як передбачено статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Ціна позову визначена позивачем сумою стягнення 39050,00 гривень.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1954,04 гривень (31500,00*2422,40/39050,00).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. суд зазначає наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133ЦПК України).

Статтею 133 ЦПК України встановлені види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді.

За ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг адвоката визначаються згідно з умовами Договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно положень ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до заяви додано: договір про надання правової допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, укладений між ТОВ «Юніт Капітал» та Адвокатським бюро «Соломко та партнери»; додаткову угоду №7 від 11.09.2025 року до Договору про надання правничої допомоги від 10.09.2025; Додаток №1 до вищевказаного договору протокол погодження вартості послуг за договором; акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 року до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року, відповідно до якого Адвокатське бюро «Соломко та партнери» надало, а клієнт ТОВ «Юніт Капітал» прийняв правову допомогу на суму 7000,00 гривень.

Суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони/відповідача щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; - суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

При вирішенні даного питання суд враховує те, що сторони вільні у своєму виборі у захисті своїх прав, позивач скористався своїм правом та обрав саме такий спосіб, шляхом укладання договору правової допомоги з визначенням її вартості.

Суд також звертає увагу, що при вирішенні питання щодо розміру стягнення витрат на правничу допомогу враховує позицію Верховного Суду, викладену у Постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22, про те, що суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, зважаючи на виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також те, що стороною відповідача клопотання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу заявлено не було, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, враховуючи, що позов задоволено частково, суд стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 5646,61 гривень (31500,00*7000,00/39050,00).

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-289, 354-355 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором №00-9861238 від 18.07.2024 у розмірі 31500 (тридцять одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати по сплаті судового збору в сумі 1954 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 04 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5646 (п`ять тисяч шістсот сорок шість) грн. 61 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка подається до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», місце знаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Мартьянова С.М.