Справа № 504/3906/24
Номер провадження 2/504/744/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

судді Литвинюк А.В.

за участю секретаря судового засідання Данько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Містечко» про стягнення коштів, -

встановив:

Представник ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення коштів, в якому просила суд стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Містечко» (надалі ОК «Містечко») (ідентифікаційний код юридичної особи: 43722308) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) пайовий внесок та 3 відсотки річних в сумі 230 832,71 грн; стягнути з ОК «Містечко» (ідентифікаційний код юридичної особи: 43722308) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) моральну шкоду за порушення зобов`язань в розмірі 50 000,00 грн; стягнути з ОК «Містечко» (ідентифікаційний код юридичної особи: 43722308) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) судові витрати, з яких судовий збір в розмірі 3 519,93 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача вказала, що 24.06.2021 року між ОК «Містечко» та ОСОБА_1 підписано Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу № М/НОВ/ відповідно до якого позивач набуває членство в Кооперативі з правом дорадчого голосу (Асоційоване членство) з метою визначення умов та порядку реалізації позивачем майнових та немайнових правовідносин, що стосується виключно Будівництва та виникають між Асоційованим членом та Кооперативом з приводу набуття та припинення асоційованого членства в Кооперативі, виконання Асоційованим членом своїх зобов`язань перед Кооперативом щодо сплати Вступного внеску та Паю; отримання Асоційованим членом свого паю у майновому вигляді та відповідних документів Кооперативу, що надають Асоційованому члена право на державну реєстрацію свого права власності на відповідне окреме індивідуальне визначене майно (ОІВНМ п. 1.4. Персонального меморандуму) в порядку, передбаченому чинним законодавством України; виконання Асоційованим членом своїх зобов`язань відповідно до Статуту Кооперативу; виконання Кооперативом своїх зобов`язань перед Асоційованим членом з приводу повернення йому його Паю у майновому вигляді та відповідних документів Кооперативу, що надають Асоційованому члена право на державну реєстрацію свого права власності на відповідне окреме індивідуальне визначене майно (ОІВНМ п. 1.4. Персонального меморандуму) в порядку, передбаченому чинним законодавством України; виконання Кооперативом своїх зобов`язань відповідно до Статуту перед Асоційованим членом (п. 2.1. розділу 2 «Загальні положення» Персонального меморандуму).

Представник позивача також вказує, що на виконання своїх зобов`язань, визначених Персональним меморандумом № М/НОВ/ позивачем у період її асоційованого членства було фактично сплачено Кооперативу частину пайового внеску в сумі 229 718,71 грн.

11.07.2022 року, як вказує представник позивача, між ОК «Містечко» та ОСОБА_1 укладено Угоду про порядок повернення паю, якою сторони підтвердили сплату позивачем Кооперативу частини пайового внеску в сумі 229 718,71 грн на виконання зобов`язань, визначених Персональним меморандумом № М/НОВ/ та домовились, що пайовий внесок підлягає поверненню відповідачем позивачці на її рахунок НОМЕР_2 в АО «АЛЬФА БАНК» до 11.07.2024 року в розмірі 229 718,71 грн (п. 3 Угоди про порядок повернення паю від 11.07.2022 року).

Так, в позовній заяві зауважено, що в порушення зазначених в п. 3 Угоди про порядок повернення паю від 11.07.2022 року домовленостей відповідачем станом на день звернення до суду частину пайового внеску в сумі 229 718,71 грн не повернуто. Тому, на думку позивачки, вона має право захистити своє порушене право на володіння майном, а саме коштами, шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення зазначеної суми з відповідача, а також 3 відсотки річних, які визначені частиною 2 статті 625 ЦК України.

Представником позивача в позовній заяві наведено розрахунок 3% річних, згідно якого, сума 3% річних від суми боргу 229 718,71 грн у період з 12.07.2024 року 09.09.2024 року складає 1 114,00 грн, загальна заборгованість складає 230 832,71 грн.

Крім того, представник позивача зазначає, що невиконанням відповідачем своїх зобов`язань шляхом перерахування боргу в розмірі 229 718,71 грн завдає позивачці моральної шкоди, оскільки остання позбавлена можливості користуватись своїм майном (коштами), вільно ними розпоряджатись, особливо в такий тяжкий для неї час, коли в Україні йде війна, заробляння коштів на життя ускладнено об`єктивними обставинами, а тому відповідач має нести відповідальність у вигляді відшкодування позивачеві моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2024 року справу розподілено судді Доброву П. В.

16.10.2024 року повідомлено про рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 16.10.2024 року про тимчасове відсторонення судді Доброва П. В. від здійснення правосуддя.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду Гузя О. В. № 217 від 21.01.2025 року призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2025 року справу розподілено судді Литвинюк А. В.

Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 17.06.2025 року прийнято до провадження судді Литвинюк А. В. цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Містечко» про стягнення коштів, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 30.09.2025 року о 10:00 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2).

24.09.2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладено заперечення проти позову. Представник відповідача вказав, що на момент відкриття провадження у справі у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем у зв`язку зі сплатою частини пайового внеску в сумі 229 718,71 грн. Також, у відзиві зазначено, що розрахунок 3% річних було здійснено позивачем невірно. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди представник відповідача зазначив, що позивачем не надано жодного доказу, що підтверджує наявність у позивача витрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат представник відповідача зауважив, що заявлений розмір судових витрат на правничу допомогу не відповідає складності справи, об`єму витраченого адвокатом часу та умовам договору про надання правничої допомоги, відсутні докази сплати гонорару адвокату відповідно до умов договору про надання правничої допомоги.

30.09.2025 року представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано до суду відповідь на відзив, в якому викладено доводи на противагу твердженням відповідача щодо необхідності відмови у задоволенні позову.

Судове засідання у справі, призначене на 30.09.2025 року о 10:00 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2) не відбувалось у зв`язку з неявкою сторін та було відкладено на 12.11.2025 року об 11:15 годині.

06.10.2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких викладено доводи на противагу твердженням, наведеним у відповіді на відзив, щодо суми заборгованості, щодо стягнення моральної шкоди, щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, у запереченнях на відповідь на відзив представником відповідача заявлено вимогу щодо стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОК «Містечко» (ідентифікаційний код юридичної особи: 43722308) судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судове засідання у справі, призначене на 12.11.2025 року об 11:15 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2) не відбувалось у зв`язку з неявкою сторін та відсутністю енергопостачання, було відкладено на 04.02.2026 року о 10:30 годині.

У судове засідання у справі, призначене на 04.02.2026 року о 10:30 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2) учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи учасники повідомлялися належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), що підтверджується матеріалами судової справи.

Разом з тим, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача, в свою чергу, у відзиві на позовну заяву заявив вимогу про розгляд справи без його участі.

Суд вважає можливим здійснити розгляд справи, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 24.06.2021 року між ОК «Містечко» та ОСОБА_1 було укладено Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу № М/НОВ/ (надалі ПМ № М/НОВ/).

Згідно п. 2.1 ПМ № М/НОВ/, Цей ПМ складений між Асоційованим членом та Кооперативом з метою визначення умов та порядку реалізації майнових та немайнових правовідносин, що стосуються виключно Будівництва та виникають між Асоційованим членом та Кооперативом з приводу:

- набуття та припинення асоційованого членства в Кооперативі;

- виконання Асоційованим членом своїх зобов`язань перед Кооперативом щодо сплати (внесення) Вступного внеску та Паю та отримання Асоційованим членом свого паю у майновому вигляді та відповідних документів Кооперативу, що надають Асоційованому члена право на державну реєстрацію свого права власності на відповідне окреме індивідуальне визначене майно (надалі - ОІВНМ) в порядку, передбаченому чинним законодавством України;

- виконання Асоційованим членом своїх зобов`язань відповідно до Статуту Кооперативу;

- виконання Кооперативом своїх зобов`язань перед Асоційованим членом з приводу повернення йому його Паю у майновому вигляді та відповідних документів Кооперативу, що надають Асоційованому члена право на державну реєстрацію свого права власності на відповідне ОІВНМ в порядку, передбаченому чинним законодавством України;

- виконання Кооперативом своїх зобов`язань відповідно до Статуту перед Асоційованим членом.

Відповідно до п. 3.1. ПМ № М/НОВ/, на момент підписання цього ПМ Асоційованим членом, Головою Правління Кооперативу прийнято рішення про прийом Асоційованого члена до Кооперативу. Це рішення Голови Правління Кооперативу набуває чинності після його затвердження Загальними зборами Членів Кооперативу за умови виконання Асоційованим членом Кооперативу в повному обсязі своїх зобов`язань по сплаті (внесенню) Вступного внеску та Першої частини Паю відповідно до Інструктивної декларації (-ій), підписаної (-их) в день підписання цього ПМ. Підтвердженням набуття чинності рішення Голови Правління Кооперативу про прийняття Асоційованого члена до Кооперативу є Посвідчення про членство, що надається Кооперативом Асоційованому члена.

Пунктом 3.3. ПМ № М/НОВ/ передбачено, що Асоційоване членство у Кооперативі припиняється в порядку, передбаченому статутом Кооперативу, цим ПМ та чинним законодавством України, у тому числі у випадку добросовісного виходу з Кооперативу, виключення із Кооперативу за рішенням Загальних зборів Членів Кооперативу, припинення права власності на Пай в повному обсязі, смерті Асоційованого члена (фізичної особи), ліквідації Асоційованого члена (юридичної особи), припинення діяльності Кооперативу.

Згідно п. 3.6. ПМ № М/НОВ/, Якщо Асоційоване членство Асоційованого члена припинилося після внесення ним Паю або частин Паю, але до повернення йому Паю у майновому вигляді і, при цьому, право власності на його Пай не перейшло до іншої особи в порядку спадкування (для фізичних осіб), правонаступництва в результаті реорганізації (для юридичних осіб), в результаті відступлення (відчуження) Паю за згодою Кооперативу, за рішенням суду, або в іншому порядку, передбаченому чинним законодавством України, то Кооператив зобов`язаний повернути Асоційованому члена фактично сплачену ним суму ОСОБА_2 (частину Паю) у строк, який не може перевищувати двох років, а відлік якого розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення ОСОБА_3 члена з Кооперативу. За заявою Асоційованого члена, який виходить (або виключений) зі складу Асоційованих членів Кооперативу Загальні збори Членів Кооперативу можуть приймати рішення про повернення йому фактично сплаченої нею суми ОСОБА_2 (частини Паю) у більш стислі строки на підставі окремо укладеної Угоди про порядок повернення Паю.

В матеріалах справи міститься копія Посвідчення про асоційоване членство в ОК «Містечко», виданого Виконавчим директором ОК «Містечко» на ім`я ОСОБА_1 на підставі Рішення Загальних зборів Членів Кооперативу від 24.06.2021 року. Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 була асоційованим членом ОК «Містечко».

Також, в матеріалах справи наявні квитанції про здійснення касових операцій:

-Квитанція від 24.06.2021 року про здійснення ОСОБА_1 грошового переказу на рахунок ОК «Містечко» у сумі 96 330,70 грн за призначенням «СПЛАТА ПАЮ/ ЧАСТИНИ ПАЮ ЗГ. ПМ № М/НОВ/ ВІД 24.06.2021 ТА ІД № М/НОВ/10/5/5-П ВІД 24.06.2021 ОСОБА_4 Без ПДВ»;

-Квитанція від 22.07.2021 року про здійснення ОСОБА_1 грошового переказу на рахунок ОК «Містечко» у сумі 17 000,00 грн за призначенням «СПЛАТА ПАЮ/ ЧАСТ. ПАЮ ЗГ. ПМ № М/НОВ/ ВІД 24.06.2021 ТА ІД № М/НОВ/10/5/5-П ВІД 24.06.2021 Без ПДВ. ОСОБА_4 Пасп. КК587125»;

-Квитанція від 20.08.2021 року про здійснення ОСОБА_1 грошового переказу на рахунок ОК «Містечко» у сумі 20 000,00 грн за призначенням «СПЛАТА ПАЮ/ ЧАСТ. ПАЮ ЗГ. ПМ № М/НОВ/ ВІД 24.06.2021 ТА ІД № М/НОВ/10/5/5-П ВІД 24.06.2021 Без ПДВ. ОСОБА_4 Пасп. КК587125»;

-Квитанція від 20.09.2021 року про здійснення ОСОБА_1 грошового переказу на рахунок ОК «Містечко» у сумі 14 388,00 грн за призначенням «СПЛАТА ПАЮ/ ЧАСТ. ПАЮ ЗГ. ПМ № М/НОВ/ ВІД 24.06.2021 ТА ІД № М/НОВ/10/5/5-П ВІД 24.06.2021 Без ПДВ. ОСОБА_4 Пасп. КК587125»;

-Квитанція від 23.10.2021 року про здійснення ОСОБА_1 грошового переказу на рахунок ОК «Містечко» у сумі 17 000,00 грн за призначенням «СПЛАТА ПАЮ/ ЧАСТ. ПАЮ ЗГ. ПМ № М/НОВ/ ВІД 24.06.2021 ТА ІД № М/НОВ/10/5/5-П ВІД 24.06.2021 Без ПДВ. ОСОБА_4 Пасп. КК587125»;

-Квитанція від 18.11.2021 року про здійснення ОСОБА_1 грошового переказу на рахунок ОК «Містечко» у сумі 17 000,00 грн за призначенням «СПЛАТА ПАЮ/ ЧАСТ. ПАЮ ЗГ. ПМ № М/НОВ/ ВІД 24.06.2021 ТА ІД № М/НОВ/10/5/5-П ВІД 24.06.2021 Без ПДВ. ОСОБА_4 Пасп. КК587125»;

-Квитанція від 22.12.2021 року про здійснення ОСОБА_1 грошового переказу на рахунок ОК «Містечко» у сумі 16 000,00 грн за призначенням «СПЛАТА ПАЮ/ ЧАСТ. ПАЮ ЗГ. ПМ № М/НОВ/ ВІД 24.06.2021 ТА ІД № М/НОВ/10/5/5-П ВІД 24.06.2021 Без ПДВ. ОСОБА_4 Пасп. КК587125»;

-Квитанція від 18.01.2022 року про здійснення ОСОБА_1 грошового переказу на рахунок ОК «Містечко» у сумі 16 000,00 грн за призначенням «СПЛАТА ПАЮ/ ЧАСТ. ПАЮ ЗГ. ПМ № М/НОВ/ ВІД 24.06.2021 ТА ІД № М/НОВ/10/5/5-П ВІД 24.06.2021 Без ПДВ. ОСОБА_4 Пасп. КК587125»;

-Квитанція від 23.02.2022 року про здійснення ОСОБА_1 грошового переказу на рахунок ОК «Містечко» у сумі 16 000,00 грн за призначенням «СПЛАТА ПАЮ/ ЧАСТ. ПАЮ ЗГ. ПМ № М/НОВ/ ВІД 24.06.2021 ТА ІД № М/НОВ/10/5/5-П ВІД 24.06.2021 Без ПДВ. ОСОБА_4 Пасп. КК587125»;

Отже, ОСОБА_1 було сплачено частину Паю згідно ПМ № М/НОВ/ у загальній сумі 229 718,71 грн.

11.07.2022 року між ОК «Містечко» (за умовами Угоди Сторона 1/ Кооператив) та ОСОБА_1 (за умовами Угоди Сторона 2) було укладено Угоду про порядок повернення Паю.

Згідно п. 1 Угоди про порядок повернення Паю, Сторони підтверджують, що в період асоційованого членства Сторони 2 в Кооперативі між Сторонами існували корпоративні відносини та з моменту припинення асоційованого членства Сторони 2 в Кооперативі такі корпоративні відносини та корпоративні права Сторони 2 припинилися.

Відповідно до п. 2 Угоди про порядок повернення Паю, Сторони підтверджують, що Стороною 2 в період дії асоційованого членства в Кооперативі, було фактично сплачено Стороні 1 частину пайового внеску за Персональним меморандумом Асоційованого члена Кооперативу № М/НОВ/ від 24.06.2021 року в сумі 229 718,71 грн (двісті двадцять дев`ять тисяч сімсот вісімнадцять гривень, 71 копійка).

Пунктом 3 Угоди про порядок повернення Паю визначено, що Сторони домовились, що Пайовий внесок підлягає поверненню Стороною 1 Стороні 2 на її рахунок НОМЕР_2 в АО Альфа-Банк в сумі 229 718,71 грн (двісті двадцять дев`ять тисяч сімсот вісімнадцять гривень, 71 копійка) без ПДВ у строк до 11.07.2024 року.

Вищевикладені факти не заперечувались представником відповідача у наданому до суду відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про кооперацію», кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; Пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки. Пайовий фонд - це фонд, що формується з пайових внесків членів кооперативу і є одним із джерел формування майна кооперативу, розмір якого може змінюватися.

Статтею 10 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

У відповідності до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про кооперацію» у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай.

Асоційований член кооперативу - це фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю (ч. 2 ст. 14 Закону України «Про кооперацію» ).

Згідно з положеннями ст. 12 Закону України «Про кооперацію», основними правами члена кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Згідно ст. 13 Закону України «Про кооперацію», членство в кооперативі припиняється у разі, зокрема, добровільного виходу з нього.

Статтею 15 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить, з-поміж іншого, затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства.

Виходячи зі змісту положень Закону України «Про кооперацію», законодавцем розмежовано поняття припинення членства у кооперативі шляхом добровільного виходу з нього та припинення членства у кооперативі шляхом виключення особи зі складу членів кооперативу.

Верховний Суд у постанові від 30.06.2022 року у справі № 904/4718/21 зазначив, що виключення члена з кооперативу - це передбачена законом форма корпоративної відповідальності, спрямована на одностороннє припинення корпоративних правовідносин за рішенням юридичної особи внаслідок порушення членом кооперативу своїх статутних обов`язків. На відміну від виходу з числа членів кооперативу, виключення має примусовий характер і не залежить від бажання цього члена кооперативу та можливе лише за наявності підстав, визначених законом та установчими документами.

У постанові від 10.09.2019 року у справі № 915/1183/18 Верховний Суд дійшов висновку, що відповідно до положень ст. 4, 13 Закону України «Про кооперацію», одним із основних принципів кооперації є безперешкодний вихід з кооперативної організації. Перешкоджання особі (обмеження чи заборона) здійснити припинення членства в кооперативі шляхом добровільного виходу з нього у встановленому порядку не відповідатиме наведеному принципу та вимогам закону, а отже не може бути визнане правомірним. Моментом виходу члена з кооперативу є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі кооперативу або вручення заяви цим особам органами.

Отже, приписи цивільного законодавства та положення статуту кооперативу безпосередньо не пов`язують добровільний вихід члена кооперативу ні з рішенням зборів членів кооперативу, ні з внесенням змін до його установчих документів, тому зазначена заява є достатньою правовою підставою для припинення членства особи у кооперативі.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 09.03.2023 року у справі № 910/1442/22.

Згідно ст. 21 Закону України «Про кооперацію», пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі.

Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу.

У разі якщо об`єктом паю є об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, право на виконання будівельних робіт щодо якого набуто після набрання чинності Законом України «Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому», правочини (операції) щодо таких об`єктів здійснюються з дотриманням вимог зазначеного закону.

У разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу.

Так, судом встановлено, що сторонами підтверджено припинення між ними корпоративних відносин та погодили порядок і строк повернення сплаченої Позивачкою суми Паю шляхом укладення Угоди про порядок повернення Паю від 11.07.2022 року.

Строк повернення суми паю, вказаний в Угоді про порядок повернення Паю від 11.07.2022 року, не суперечить строку, визначеному ст. 21 ЗУ «Про кооперацію», оскільки строк одержання сплаченої частини Паю вказаний в угоді не перевищує двох років.

Таким чином, ОК «Містечко» зобов`язався повернути ОСОБА_1 сплачену нею частину Пайового внеску у сумі 229 718,71 грн без ПДВ у строк до 11.07.2024 року.

У вказаний строк сплачену позивачкою частину Пайового внеску їй повернуто не було, що стало підставою для звернення нею до суду з позовом про стягнення коштів.

Разом з тим, представником відповідача до відзиву на позовну заяву було долучено копії платіжних інструкцій кредитового переказу коштів:

-Платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 5466 від 04.09.2024 року про здійснення ОК «Містечко» грошового переказу на рахунок ОСОБА_1 у сумі 15 000,00 грн за призначенням «Повернення частини паю зг. Угоди про порядок повернення паю від 11 липня 2022 року без ПДВ ОСОБА_1 )»;

-Платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 111310 від 12.11.2024 року про здійснення ОК «Містечко» грошового переказу на рахунок ОСОБА_1 у сумі 25 000,00 грн за призначенням «Повернення частини паю зг. Угоди про порядок повернення паю від 11 липня 2022 року без ПДВ ОСОБА_1 )»;

-Платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 111350 від 20.11.2024 року про здійснення ОК «Містечко» грошового переказу на рахунок ОСОБА_1 у сумі 15 000,00 грн за призначенням «Повернення частини паю зг. Угоди про порядок повернення паю від 11 липня 2022 року без ПДВ ОСОБА_1 )»;

-Платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 111370 від 29.11.2024 року про здійснення ОК «Містечко» грошового переказу на рахунок ОСОБА_1 у сумі 15 000,00 грн за призначенням «Повернення частини паю зг. Угоди про порядок повернення паю від 11 липня 2022 року без ПДВ ОСОБА_1 )»;

-Платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 111395 від 04.12.2024 року про здійснення ОК «Містечко» грошового переказу на рахунок ОСОБА_1 у сумі 15 000,00 грн за призначенням «Повернення частини паю зг. Угоди про порядок повернення паю від 11 липня 2022 року без ПДВ ОСОБА_1 )»;

-Платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 111418 від 10.12.2024 року про здійснення ОК «Містечко» грошового переказу на рахунок ОСОБА_1 у сумі 144 718,71 грн за призначенням «Повернення частини паю зг. Угоди про порядок повернення паю від 11 липня 2022 року без ПДВ ОСОБА_1 )».

Отже, надані представником відповідача копії платіжних інструкцій кредитового переказу коштів свідчать про те, що відповідач повністю повернув позивачці сплачену нею частину Паю у сумі 229 718,71 грн, проте таку оплату здійснив несвоєчасно, з порушенням встановлених Угодою про порядок повернення Паю строків.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частина друга статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 917/1421/18, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і процентів річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

З огляду на наведені положення та наявні в матеріалах справи докази, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача суми сплаченої позивачкою частини Паю, оскільки відповідач повністю повернув позивачці сплачену нею частину Паю у сумі 229 718,71 грн, проте таку оплату здійснив несвоєчасно.

Разом з тим, на підставі положень статті 625 ЦК України у позивачки виникло право вимагати у відповідача сплатити суму нарахованих інфляційних втрат за час прострочення виконання зобов`язання, а також три відсотки річних від основної суми заборгованості.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачкою заявлено до стягнення з відповідача три відсотки річних у розмірі 1 114,00 грн, які нараховано нею на загальну суму основного боргу у розмірі 229 718,71 грн за період з 12.07.2024 року до 09.09.2024 року.

Перевіривши наданий позивачкою розрахунок трьох відсотків річних на предмет правильності та обґрунтованості, судом встановлено, що такий розрахунок здійснено позивачем невірно.

Сума трьох відсотків річних розраховується за такою формулою: [3% річних] = [Сума боргу] ? [3%] ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році].

Де:

[Сума боргу] сума простроченого боргу;

[3%] відсотки річних;

[Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання;

[Кількість днів у році] кількість днів у календарному році.

В даному випадку, сума простроченого боргу у період з 12.07.2024 року до 09.09.2024 року складає 214 718,71 грн, з урахуванням сплати 04.09.2024 року ОК «Містечко» частини боргу у сумі 15 000,00 грн згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 5466 від 04.09.2024 року.

Кількість днів прострочення зобов`язання у період з 12.07.2024 року до 09.09.2024 року становить 60 днів.

Кількість днів у 2024 році становить 366 днів.

Таким чином, сума трьох відсотків річних за період прострочення зобов`язання з 12.07.2024 року до 09.09.2024 року складає 1055,99 грн (214 718,71 грн ? 3% ? 60 днів / 366 днів).

У статті 2 ЦПК України визначені завдання та основні засади цивільного судочинства, серед яких змагальність та диспозитивність.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Отже, позовна вимога щодо стягнення з відповідача трьох відсотків річних у розмірі 1 114,00 грн, які нараховано позивачем на загальну суму основного боргу у розмірі 229 718,71 грн за період з 12.07.2024 року до 09.09.2024 року задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди за порушення зобов`язання суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У Постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.06.2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20) зазначено, що аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.

Згідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.07.2022 року у справі № 753/15095/17 (провадження № 61-16500св20)).

Разом з тим, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 діями ОК «Містечко» завдано моральну шкоду та наявності причинного зв`язку між цією шкодою та протиправними діями відповідача, а також її реальний розмір.

Тому, вимога ОСОБА_1 про стягнення з ОК «Містечко» моральної шкоди за порушення зобов`язань в розмірі 50 000,00 грн не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Судові витрати, в силу приписів ст. 133 ЦПК України, складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства.

При зверненні до суду з позовом про стягнення коштів, ОСОБА_1 заявила вимогу про стягнення з ОК «Містечко» судових витрат, з яких судовий збір в розмірі 3 519,93 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.

Втім, з огляду на те, що у суду відсутні підстави для задоволення даного позову, судові витрати ОСОБА_1 на правову допомогу та по сплаті судового збору не підлягають стягненню з ОК «Містечко».

Разом з тим, представник відповідача у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив заявив вимогу щодо стягнення з позивачки витрат на професійну правничу допомогу в рамках даної справи у розмірі 14 000,00 грн пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів ОК «Містечко» у цій справі забезпечувалося адвокатом Тертицьким Вадимом Олександровичем на підставі Договору про надання правничої допомоги № 15/09/25 від 15.09.2025 року.

06.10.2025 року між ОК «Містечко» та адвокатом Тертицьким Вадимом Олександровичем складено акт № 06/10/25 наданих послуг про те, що на підставі договору про надання правничої допомоги № 15/09/25 від 15.09.2025 року, станом на 06.10.2025 року, адвокат надав, а клієнт прийняв (отримав) наступні послуги: аналіз позовної заяви та доданих до неї доказів 2 години вартістю 2000,00 грн; аналіз судової практики та рішень Верховного Суду по такій категорії справ 2,5 години вартістю 2500,00 грн; надання консультацій ОК «Містечко» щодо позовної заяви та узгодження правової позиції 0,75 години вартістю 750,00 грн; підготовка та подача відзиву на позовну заяву 3 години вартістю 3000,00 грн; аналіз відповіді на відзив та судової практики у справах зазначених у відповіді на відзив 3,25 години вартістю 3250,00 грн; надання консультації ОК «Містечко» щодо відповіді на відзив та узгодження правової позиції 0,5 години вартістю 500 грн; підготовка та подача заперечень 2 години вартістю 2000,00 грн.

Згідно акту № 06/10/25 наданих послуг від 06.10.2025 року, загальна вартість гонорару (послуг) станом на 06.10.2025 року склала 14 000,00 грн.

Також, представником відповідача було надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги станом на 06.10.2025 року, який узгоджується з актом № 06/10/25 наданих послуг від 06.10.2025 року.

З огляду на надані представником відповідача докази понесення судових витрат, суд вважає можливим стягнути з позивачки на користь відповідача витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 14 000,00 грн пропорційно до розміру задоволених вимог.

Такий розмір стягнення є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом правничих послуг та ціни позову. Зокрема, в контекст того, що відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, що узгоджується із позицією Верховного Суду у справі № 127/9918/14-ц.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням викладеного, судом не надається детальна відповідь на інші аргументи сторін, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі не впливають на вищезазначений висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 11, 23, 509, 610, 611, 625, 1167 ЦК України, ст. 2, 4, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 133, 137, 141, 264, 265 ЦПК України, -

вирішив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Містечко» про стягнення коштів відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Обслуговуючого кооперативу «Містечко» (ідентифікаційний код юридичної особи: 43722308) судові витрати, а саме витрати Обслуговуючого кооперативу «Містечко» на професійну правничу допомогу в рамках даної справи у розмірі 14 000,00 грн (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок) пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Литвинюк А. В.