КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 березня 2026року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/5024/22-ц

Головуючий у першій інстанції - Вовк С.В.

Апеляційне провадження № 22-з/824/124/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про виправлення допущеної у судовому рішенні описки чи арифметичної помилки у постанові Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, треті особи: Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року - скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, треті особи: Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року - залишено без змін (т. 3 а.с. 59, 62-70).

29 грудня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про виправлення допущеної у судовому рішенні описки чи арифметичної помилки, у якій останній просив:

1) вжити заходів для запобігання порушенню конвенційного права ОСОБА_1 на свободу від дискримінацією за ознакою процесуального статусу у правовідносинах із службовими особами, що обіймають штатну посаду суддів Київського апеляційного суду, для чого визнати технічною опискою обставину занесення до описової частини постанови Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року у справі № 757/5024/22-ц недостовірних відомостей про доводи ОСОБА_1 щодо законних, на думку апелянта, підстав для скасування Київським апеляційним судом рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 травня 2025 року;

2) вжити заходів для поновлення порушеного конституційного права ОСОБА_1 на вільне вираження своїх поглядів і переконань, як ініціатора судового провадження у справі № 22-ц/824/12832/2025, для чого занести до описової частини постанови Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року у справі № 757/5024/22-ц достовірні відомості про доводи апелянта щодо законних підстав для скасування Київським апеляційним судом рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 травня 2025 року;

3) невідкладно, у строк що не перевищує 10-ти днів з дня надходження до суду даної заяви, постановити ухвалу про виправлення описки допущеної, під час технічного набору тексту постанови Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року у справі № 757/5024/22-ц, шляхом занесення до описової частини судового рішення відомостей про істинну суть і зміст доводів апелянта, зокрема, про інформації про те, що:

- суд першої інстанції розглядав і вирішував спір про право позивача на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора чи слідчого у кримінальних провадженнях № 0000101 та № 0000415, захисту якого (процесуального права) ОСОБА_1 не просив у суду, на розгляд якому розподілено справу № 757/5024/22-ц, а відтак, не уповноважував цей суд на вирішення спору, якого ОСОБА_1 фактичного не порушував, оскільки не міг його порушити перед судом цивільної юрисдикції;

- до складу суду першої інстанції входив суддя, який, незважаючи на заявлений йому збоку позивача відвід, умисно допускав порушення процесуальних прав позивача (зокрема, права на розгляд позову за правилами загального позовного провадження) і вчинив це не інакше, як з метою обмежити позивача у доступі до встановленого законом суду, який вирішить спір про права ОСОБА_1 , що непорушність яких гарантовано ст. 3, 13 Конвенції, які (права) належать до предмету порушеного позивачем спору (предмету судового захисту) за цивільним позовом у справі № 757/5024/22-ц (т. 3 а.с. 91-97).

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 вказав, що відповідно до академічного тлумачного словника української мови (видання 1980 року), слово «довід» означає певне міркування або факт, що наводиться як доказ чого-небудь.

Згідно з апеляційною скаргою, доводи апелянта щодо підстав для скасування Київським апеляційним судом рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 травня 2025 року, полягають у тому, що суд першої інстанції розглядав і вирішував спір про право позивача на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора чи слідчого у кримінальних провадженнях № 0000101 та № 0000415, захисту якого (процесуального права) ОСОБА_1 не просив у суду, на розгляд якому розподілено справу № 757/5024/22-ц, а відтак, не уповноважував цей суд на вирішення спору, якого ОСОБА_1 фактичного не порушував, оскільки не міг його порушити перед судом цивільної юрисдикції; до складу суду першої інстанції входив суддя, який незважаючи на заявлений йому з боку позивача відвід, умисно допускав порушення процесуальних прав позивача (зокрема, права на розгляд позову за правилами загального позовного провадження) і вчинив це не інакше, як з метою обмежити позивача у доступі до встановленого законом суду, який вирішить спір про права ОСОБА_1 , що непорушність яких гарантовано ст. 3, 13 Конвенції, які (права) належать до предмету порушеного позивачем спору (предмету судового захисту) за цивільним позовом у справі № 757/5024/22-ц.

В описовій частині постанови Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року у справі № 757/5024/22-ц зазначено: на обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що способом захисту прав позивача, що належать до предмету порушеного ним спору, є вимога позивача про стягнення з Держави Україна (тобто, з Державного бюджету України) на користь фізичної особи - ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 399 696 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, яка завдана унаслідок (по причині) неефективного здійснення органами національними органами прокуратури і слідства досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000415 та № 0000101.

Твердження позивача про обраний ним спосіб захисту порушених прав, об`єктивно (тобто, незалежно від волі позивача, навіть якщо б така була), не можна вважати доводом його апеляційної скарги, оскільки у оскаржуваному рішення суду першої інстанції підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 зазначено обставину не доведення позивачем факту спричинення йому моральної шкоди, а не обставину обрання позивачем неправильного чи неефективного способу захисту прав.

Отже, на переконання заявника, текст описової частини постанови Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року у справі № 757/5024/22-ц містить відомості, які невірно відображають волю ОСОБА_1 щодо його доводів про підстави для скасування судом апеляційної інстанції оскаржуваного ним рішення суду першої інстанції (т. 3 а.с. 91-93).

25 лютого 2026 року зазначена справа отримана Київським апеляційним судом та 27 лютого 2026 року передана судді-доповідачу (т. 3 а.с. 121).

Відповідно до частини першої ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені у рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив рішення, після його проголошення не має права його змінити або скасувати.

Згідно з частиною другою ст. 269 ЦПК України питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Положення вказаної статті передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки.

Виходячи із системного аналізу приписів ЦПК, опискою вважається зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) помилка, допущена під час письмово-вербального викладу судового рішення, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації (помилка у правописі, у розділових знаках тощо), що мають вплив на зміст судового рішення і його виконання. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер, до них належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат і строків.

Описка тлумачиться як явна неточність або незрозуміле формулювання.

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють тексту судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне уживання розділових знаків, помилкове відмінювання слів, використання русизмів і діалектизмів тощо.

Таким чином, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо), проте в жодному випадку не дозволяється під виглядом виправлення недоліків судового рішення вносити будь-які зміни до його змісту, зокрема змінювати висновки та мотиви судового рішення.

Київський апеляційний суд в описовій частині постанови від 18 грудня 2025 року узагальнено вказав викладені позивачем підстави апеляційного оскарження, що відповідає змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 та узгоджується із положеннями частини першої статті 376 ЦПК України, які визначають підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Відсутність детального викладення підстав апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції саме у тій формі, змісту та повноти, які викладені ОСОБА_1 у апеляційній скарзі, жодним чином не вплинуло на зміст постанови Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, і питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватись виключно з огляду на обставини справи (див. рішення у справах «Руіз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), від 09 грудня 1994 року, пункт 29, Серія A, № 303-A, та «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I). Ці принципи застосовувалися у низці справ проти України (див., наприклад, рішення у справах «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007 року, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява № 5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що зазначені заявником обставини не є опискою, в тому числі технічною у розумінні статті 269 ЦПК України, а отже підстави для задоволення заяви про внесення виправлень у судове рішення відсутні.

Керуючись ст. 269 ЦПК України, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення допущеної у судовому рішенні описки чи арифметичної помилки у постанові Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, треті особи: Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 16 березня 2026 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов