К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року місто Київ

справа № 939/1299/24

провадження № 22-ц/824/2107/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг", подану представником Алєксєєвим Владиславом Вячеславовичем, на рішення Бородянського районного суду Київської області у складі судді Герасименко М.М. від 25 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

22 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 8 вересня 2023 року у вечірній час ОСОБА_1 зателефонував сусід та повідомив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) пошкоджено паркан його домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 .

На місці пригоди позивачем виявлено зруйнованими повністю три листи плаского азбоцементного шиферу, розміром 2х1,5 метрів, товщиною 10 мм, в трьох секціях огорожі, площа 9 кв.м.; рама кріплення заповнення огорожі, довжиною 21 метр, значно деформована

та має розриви; дві металеві стійки та три залізобетонні стовпи-стійки в п'яти секціях огорожі відхилені від вертикальної проекції.

Для з`ясування обставин та особи, яка вчинила ДТП, позивач звернувся до поліції. З довідки поліції про результати звернення від 23 вересня 2023 року стало відомо, що 8 вересня 2023 року, о 20 годині 20 хвилин, в смт Бабинці по вул. Івана Франка ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "OPEL VIVARO", державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, виїхала на смугу зустрічного руху та здійснила зіткнення з автомобілем "TOYOTA AVENSIS", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 11 жовтня 2024 року в справі № 754/10149/24 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та статтею 130 КУпАП.

При розгляді заяви позивача щодо встановлення обставин пошкодження майна було переглянуто записи бодікамер поліцейського та рекомендовано звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди. Також надано фото, які зроблені під час огляду поліцейськими місця ДТП, та з яких вбачається, що автомобіль ОСОБА_2 пошкодив паркан.

Згідно звіту № від 29 січня 2024 року, вартість збитків, заподіяних власнику нерухомого майна ОСОБА_1 , внаслідок ДТП, становить 25 537 грн 71 коп.

Посилаючись на викладене, позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 25 537 грн 71 коп. та витрати з оплати проведення незалежної експертної оцінки вартості збитків в розмірі 3 500 грн.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 1 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та залучено до участі у справі в якості співвідповідача страховика ОСОБА_2 - товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (далі - ТзДВ "СГ "Оберіг").

1 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненою позовною заявою, у якій просив стягнути з ТзДВ "СГ "Оберіг" майнову шкоду в розмірі 25 537 грн 71 коп. та стягнути з ОСОБА_2 витрати з оплати проведення незалежної експертної оцінки вартості збитків в розмірі 3 500 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 25 червня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТзДВ "СГ "Оберіг" на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 23 403 грн 38 коп. та судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати проведення незалежної експертної оцінки вартості збитків в розмірі 3 500 грн.та судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, визначений статтею 37 Закону, є вичерпним. Водночас Закон не встановлює обов`язкового досудового порядку звернення до страховика, а тому особа має право звернутися із вимогою про стягнення страхового відшкодування безпосередньо до суду. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15.

Позивач не був учасником ДТП, внаслідок якої 8 вересня 2023 року було пошкоджено паркан його домоволодіння. Про винуватця ДТП позивачу стало відомо 3 жовтня 2023 року. З вимогою до ТзДВ "СГ "Оберіг" позивач звернувся 26 вересня 2024 року, тобто протягом року після того як 3 жовтня 2023 року дізнався про винну особу в ДТП, відповідальність якої була застрахована у ТзДВ "СГ "Оберіг". Оцінюючи поведінку позивача, суд дійшов висновку, що останній діяв розумно та добросовісно, намагаючись виконати усі передбачені законодавством умови.

Задовольняючи позов частково, суд врахував наданий позивачем звіт № від 29 січня 2024 року, згідно якого вартість збитків, заподіяних власнику майна ОСОБА_1 , внаслідок ДТП, становить 25 537 грн 71 коп. та пояснення експерта у судовому засіданні, який зазначив, що при визначенні вартості збитків сума вартості робіт помилково розрахована з урахуванням ПДВ, тому вартість збитків без ПДВ становить 23 403 грн 38 коп. (25537,71-2134,33 грн).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ТзДВ "СГ "Оберіг" - Алєксєєв В.В., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до ТзДВ "СГ "Оберіг".

Скаржник зазначає, що відсутні докази пошкодження майна позивача саме внаслідок дій ОСОБА_2 , а відтак у ТзДВ "СГ "Оберіг", як страховика, відсутній обов'язок з виплати страхового відшкодування. Зокрема, наголошує, що патрульною поліцією не було кваліфіковано та зафіксовано в адміністративних матеріалах пошкодження інших об'єктів, окрім транспортних засобів, про що свідчить і постанова Бородянського районного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 130 КУпАП.

Також зазначає, що з моменту вчинення ДТП минув рік, але позивач у відповідності до вимог статті 35 Закону не звертався до ТзДВ "СГ "Оберіг" із заявою про виплату страхового відшкодування.

Вказує, що ТзДВ "СГ "Оберіг" було позбавлено можливості встановити розмір заподіяної шкоди, оскільки позивач не звертався до нього із майновими вимогами, а відтак і не забезпечив доступ для проведення процедури технічного огляду майна. Не виконання позивачем вимог пункту 33.3. статті 33 Закону, що призвели до неможливості ТзДВ "СГ

"Оберіг" встановити розмір заподіяної шкоди, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Зауважує, що наданий позивачем звіт з визначення вартості завданого збитку не повинен братися до уваги, оскільки не було викликано ТзДВ "СГ "Оберіг" для проведення спільного технічного огляду; дата оцінки зазначена 29 січня 2024 року, тоді як ДТП мала місце 8 вересня 2023 року; вартість матеріального збитку розрахована без урахування коефіцієнта фізичного зносу та з урахуванням ПДВ.

Судом не взято до уваги аргументи та докази надані ТзДВ "СГ "Оберіг", а також повністю проігноровано наведену у відзиві на позовну заяву судову практику при розгляді ідентичних спорів, викладену у численних постановах Верховного Суду та у рішенні Конституційного Суду.

Також, як на підставу скасування рішення суду посилається на те, що позивач в порушення вимог статті 177 ЦПК України направив ТзДВ "СГ "Оберіг" копію уточненої позовної заяви лише з одним додатком - відповіддю ТзДВ "СГ "Оберіг" на звернення позивача, що в свою чергу позбавило можливості відповідача ознайомитися та проаналізувати докази позивача, надати аргументоване заперечення щодо їх достовірності та актуальності.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Зміст апеляційної скарги на рішення свідчить, що дане судове рішення оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог до ТзДВ "СГ "Оберіг". В іншій частині рішення не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти її доводів, оскільки останні є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

8 вересня 2023 року, о 20 годні 20 хвилин, в смт Бабинці Бучанського району Київської області по вул. Івана Франка, 50, водій ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук, керуючи транспортним засобом "OPEL VIVARO", державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотрималася безпечного інтервалу та не вибрала безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем "TOYOTA AVENSIS", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що рухався у зустрічному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року в справі № 939/2357/23 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною 1 статті 130 КУпАП, та застосовано

адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

26 вересня 2023 року ОСОБА_1 , який є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до відділення поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області із заявою, у якій вказав, що 8 вересня 2023 року було пошкоджено паркан його домоволодіння.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 26 вересня 2023 року останньому 3 жовтня 2023 року повідомлено про фіксацію патрульною поліцією ДТП, яка мала місце 8 вересня 2023 року, та рекомендовано звернутися до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП; надано матеріали фотофіксації місця ДТП.

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 939/2357/23, 8 вересня 2023 року, о 20 годині 20 хвилин, в смт Бабинці Бучанського району Київської області по вул. І. Франка, 50, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом "OPEL VIVARO", державний номерний знак НОМЕР_1 , спричинила ДТП; транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_2 , після ДТП стояв впритул до паркану; частина паркану пошкоджена; на схемі місця ДТП наявний паркан, що позначений цифрою 7; автомобіль "OPEL VIVARO", державний номерний знак НОМЕР_1 , має наступні пошкодження: деформовано, зокрема, кузов автомобіля з лівого та правого боку, розбиті бокові вікна з правового та лівого боку, вирвана задня вісь автомобіля, розрізане заднє праве колесо, розбите лобове скло, фари головного світла та інше.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТзДВ "СГ "Оберіг" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно звіту № від 29 січня 2024 року про незалежну експертну оцінку вартості збитків, заподіяних власнику нерухомого майна ОСОБА_1 , при пошкодженні частини огорожі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 29 січня 2024 року завдано збитків у розмірі 25 537 грн 71 коп.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № від 7 лютого 2024 року, ОСОБА_1 сплатив ФОП ОСОБА_5 3 500 грн за послуги з визначення збитків.

Експерт ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що оцінка збитків визначалася на дату обстеження паркану, оскільки на дату оцінки останній не відновлено; вартість матеріального збитку розрахована з урахування коефіцієнта фізичного зносу, про що вказано у звіті; у звіті вартість матеріального збитку розрахована без урахування ПДВ, крім вартості робіт (12 805 грн 97 коп.), які помилково розраховані з урахуванням ПДВ, що становить 2 134 грн 33 грн; вартість збитків без урахування суми ПДВ становить 23 403 грн 38 коп. (25537,71-2134,33).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з пунктом 22.1. статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 33.1.4 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення

страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону України "Про

обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим у Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Таким чином, попереднє звернення потерпілого до страховика, а у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Даний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі № 465/4287/15.

Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2018 року в справі № 227/3573/16-ц, у постанові від 30 серпня 2018 року в справі № 732/865/16-к, у постанові від 24 квітня 2019 року в справі № 643/19957/15-ц.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 9 листопада 2022 року в справі № 212/7628/21 зазначив, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв'язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, то строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди, у тому числі у судовому порядку. Строки на подачу заяви є преклюзивними та не можуть бути поновлені, проте якщо заявник на виплату страхового відшкодування діяв добросовісно, то суд може захистити порушене право.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов'язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13-ц).

Суд першої інстанції надав належну оцінку тій обставині, що майно позивача, а саме паркан домоволодіння, було пошкоджено внаслідок ДТП, яка спричинена діями ОСОБА_2 , а відповідач ТзДВ "СГ "Оберіг", як страховик винної в ДТП особи, не спростував таких висновків.

Дійсно, згідно досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 939/2357/23, а саме відеозаписів та фотографій з місця ДТП, яка сталася 8 вересня 2023 року, о 20 годині 20 хвилин, в смт Бабинці Бучанського району Київської області по вул. І. Франка, 50, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом "OPEL VIVARO", державний номерний знак НОМЕР_1 , спричинила ДТП; транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_2 , після зіткнення стояв впритул до паркану позивача, частина якого пошкоджена; на схемі місця ДТП наявний паркан, що позначений цифрою 7.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про те, що у справі про адміністративне правопорушення не зафіксовано обставин того, що внаслідок дій ОСОБА_2 пошкоджено майно позивача.

Отже, наявні у матеріалах справи докази вказують на причинний зв'язок між протиправними діями ОСОБА_2 та завданою унаслідок таких дій шкодою позивачу. Доказів того, що шкоди завдано позивачу внаслідок дій інших осіб матеріали справи не містять.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, належним чином оцінивши докази, надані сторонами, застосувавши вище наведені норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності у ТзДВ "СГ "Оберіг", як страховика ОСОБА_2 , обов'язку виплатити позивачу майнову шкоду.

При цьому, суд першої інстанції, урахувавши, що позивач не був учасником ДТП, яка мала місце 8 вересня 2023 року, та внаслідок якої пошкоджено паркан його домоволодіння і про винуватця ДТП йому стало відомо лише 3 жовтня 2023 року після звернення до поліції, дійшов правильного висновку, що позивач діяв добросовісно і незважаючи на пропуск річного строку звернення до страховика щодо виплати страхового відшкодування, наявні підстави для захисту його прав.

До такого висновку суд першої інстанції дійшов з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/166/17.

Крім того, колегія суддів ураховує, що про страховика ОСОБА_2 позивач дізнався вже під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Установивши наведені обставини, урахувавши наявний у матеріалах справи звіт № 9-07 від 29 січня 2024 року, згідно якого розмір завданого позивачу матеріального збитку становить 25 537 грн 71 коп., а також пояснення експерта ОСОБА_5 , який у судовому засіданні зазначив, що сума вартості робіт помилково розрахована з урахуванням ПДВ, яка становить 2 134 грн 33 коп., суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ТзДВ "СГ "Оберіг" на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 23 403 грн 38 коп. (25537,71-2134,33).

При цьому, з даного звіту убачається, що розрахунок шкоди здійснювався експертом з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

З огляду на викладене колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника, що вартість матеріального збитку розрахована без урахування коефіцієнта фізичного зносу та з урахуванням ПДВ.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що поданий позивачем звіт про оцінку вартості збитків не може братися до уваги з підстав неповідомлення ТзДВ "СГ "Оберіг" про проведення огляду. Як убачається з матеріалів справи, на момент проведення оцінки та складання звіту позивачу не було відомо про страховика ОСОБА_2 - ТзДВ "СГ "Оберіг", а відтак він об`єктивно не мав можливості забезпечити участь представника страховика у спільному технічному огляді.

Крім того, з метою спростування доводів позивача щодо розміру завданої шкоди ТзДВ "СГ "Оберіг" не було позбавлене права під час розгляду справи у суді надати власні докази, зокрема висновок експерта, складений на його замовлення відповідно до частини 1 статті 106 ЦПК України. Однак зазначеним процесуальним правом страховик не скористався та будь-яких альтернативних доказів щодо іншого розміру шкоди суду не подав.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що звіт не може бути врахований судом через те, що дорожньо-транспортна пригода сталася 8 вересня 2023 року, тоді як оцінку проведено 29 січня 2024 року. Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається виходячи з реальної вартості втраченого майна або вартості робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи або виконання відповідних відновлювальних робіт. Отже, сама по собі різниця у часі між подією дорожньо-транспортної пригоди та датою проведення оцінки не свідчить про недостовірність такого звіту та не є підставою для його неврахування судом.

Щодо посилань скаржника на те, що позивач у порушення вимог статті 177 ЦПК України надіслав йому уточнену позовну заяву без додатків, а суд жодним чином на це не відреагував, що в свою чергу позбавило можливості відповідача проаналізувати докази позивача та надати аргументовані заперечення, колегія суддів зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 1 жовтня 2024 року позивач подав уточнену позовну заяву з одним додатком - копією відповіді ТзДВ "СГ "Оберіг" та докази надсилання цих документів відповідачам (том І, а.с. 108-117).

Також з матеріалів справи вбачається, що 3 жовтня 2024 року представник ТзДВ "СГ "Оберіг" - Микитюк Д.О. подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, а 17 жовтня 2024 року через підсистему "Електронний суд" подав відзив на позовну заяву (том І, а.с. 120-132). У відзиві зазначив, що позивачем порушено положення статті 177 ЦПК України щодо порядку надсилання уточненої позовної заяви та доказів. Поруч з цим, представник у відзиві зауважив, що ТзДВ "СГ "Оберіг" самостійно знайдено позовну заяву та додатки в кабінеті підсистеми "Електронний суд".

З наведеного слідує, що є безпідставними посилання скаржника на те, що він був позбавлений можливості подати обґрунтовані заперечення проти доводів та доказів позивача.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення суду, оскільки зводяться до власного тлумачення відповідачем норм законодавства, які регулюють дані правовідносини, та необхідності переоцінки доказів.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Європейський суд з прав людини указав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Враховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг", подану представником Алєксєєвим Владиславом Вячеславовичем, залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 25 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: