Справа № 463/1809/26
Провадження № 2-о/463/102/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Львів

Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Яворського С.Й.,

за участю секретаря с/з - Станько Р.О.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 , строком на шість місяців, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , просить визначити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покласти на останнього відповідні обов`язки, зокрема:

- заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

- заборонити ОСОБА_3 особисто або через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

- заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання із постраждалою особою ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву мотивує тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є її чоловіком, який разом з нею та їхнім спільним сином ОСОБА_4 проживають за адресою АДРЕСА_1 . Заявник зазначає, що вони із чоловіком перебувають у шлюбі 17 років, однак із самого початку їхнє сімейного життя незаладилося, так як заінтересована особа часто зловживав алкоголем, влаштовував скандали та систематично застосовував відносно неї фізичне та психологічне насильство, яке полягало у застосуванні сили по відношенню до заявника, неодноразово шарпав її, висловлювався нецензурною лайкою та погрожував застосуванням насильства. На прохання заявника пройти лікування від алкогольної залежності заінтересована особа відмовився. Неодноразово обіцяв стати на шлях виправлення, однак, попри все ОСОБА_3 продовжував зловживати алкоголем та вчиняти домашнє насильство по відношенню до дружини та сина, зокрема поводив себе неадекватно та агресивно, словесно ображав заявника, виганяв її з дому та розбив їхні з сином мобільні телефони. В подальшому його аргесія почала проявлятись й по відношенню до дітей. Прийшовши додому в нетверезому стані останні проявив агресію по відношеню до сина, почав кричати до нього, схопив тарілку та вдарив сина нею по голові, надалі жбурнувши її об стіну. Внаслідок чого у сина була розсічена голова. Заявник перебуваючи у сильному стресі та хвилюванні викликала працівників поліції, які прибувши на виклик виписали терміновий заборонний припис відносно її чоловіка та відвезли заявника та її сина у лікарню, де йому наклали шви та зробити рентген голови. Враховуючи, що заінтересована особа ОСОБА_3 систематично вчиняє домашнє насильство відносно заявника, зокрема здійснює психологічний тиск на неї, який проявляється в погрозах різного характеру, у тому числі й погрозах застосування фізичного насильства, залякування, приниження й образами нецензурною лайкою, постійно вчиняє сварки та скандали, причиною яких можуть слугувати будь-які незначні приводи, особливо, коли останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння, як наслідок у заявника погіршилось самопочуття, вона перебуває у постійному стресі, хвилюванні та страху за себе та дитину. На неодноразові прохання заявника перестати зловживати алкоголем заінтересована особа не реагує.

У зв`язку із зазначеною систематичною та протиправною поведінкою ОСОБА_3 , заявник змушена була неодноразово звертатись до працівників поліції внаслідок чого відносно останнього було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, який в подальшому був розглянутий судом та ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності. Разом з тим, зважаючи на систематичне моральне та психологічне насильство яке вчинялось відносно заявника, щодо заінтересованої особи винесено терміновий заборонний припис Серії АА №612273. Згідно з яким, 08.02.2026 року близько 13 год. 45 хв. ОСОБА_3 перебуваючи за адресою свого проживання у АДРЕСА_1 , вчиняв домашнє насильство відносно своєї дружини, словесно ображав останню, чинив відносно неї психологічний і моральний тиск. Даний припис був винесений строком на 9 діб починаючи з 14 год. 15 хв. 08.02.2026 року по 14 год. 15 хв. 17.02.2026 року. Проте зазначеної протиправної поведінки заінтересована особа ОСОБА_3 не припинив та продовжує її вчиняти.

А тому з метою захисту своїх порушених прав заявник в порядку положень ст.350-2 ЦПК України та Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" звернулася до суду з відповідною заявою, яку просить задовольнити.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 26.02.2026 року заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито. Призначено судове засідання з повідомленням (викликом) осіб.

Представник заявника адвокат Семко В.В. та заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні подану заяву та заявлені в такій вимоги підтримали та просили задовольнити.

Крім того, заявник в судовому засіданні пояснила, що заінтересована особа ОСОБА_3 є її чоловіком, коли останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем їхнього спільного проживання, він систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство, яке полягає у психологічному та моральному тиску, ображанням, принижуванням, скандалами. Дії її чоловіка мають систематичний характер, на зауваження, профілактичні бесіди з працівниками поліції та інші заходи впливу останній не реагує.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечив, однак зазначив, що протягом останнього місяця він не зловживає алкогольними напоями та бажає стати на шлях виправлення.

Заслухавши пояснення заявника, її представника та заінтересованої особи, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.ст.265,350-6 ЦПК України, суд вважає, що заяву слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Главою 13 ЦПК України закріплено процесуальні особливості розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису, тобто застосування до кривдника одного чи декількох заходів тимчасового обмеження його прав або покладення на нього обов`язків у зв`язку із доведеністю вчиненого відносно постраждалої особи насильства: домашнього чи за ознакою статі (ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Спеціальними законами, які здійснюють регламентацію вказаної сфери суспільних відносин згідно положень ст.350-2 ЦПК України є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" та Закон України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 756/3859/19 (провадження N 61-11564св19) зроблено висновок, що "враховуючи положення Закону N 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях".

Згідно із ч.3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Виходячи зі змісту вказаних норм, суди під час розгляду такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав стосовно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (касаційне провадження № 61-19328св18).

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду з вказаною заявою заявник ОСОБА_1 обгруновує вмотивованість та підставність подачі такої, а відтак необхідність видачі обмежувального припису тим, що заінтересована особа ОСОБА_3 систематично вчиняє стосовно неї домашнє насильство психологічного та морального характеру. На її зауваження та прохання пройти лікування від алкогольної залежності, неодноразово здійснені працівниками поліції бесіди профілактичного характеру, винесений терміновий припис, складений протокол про адміністративне правопорушення та прийняте судове рішення про притягнення до адміністративної відповідальності не реагує та продовжує свою протиправну діяльність.

У відповідності до положень ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Чинним ЦПК України закріплено чотири критерії доказів, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності в сукупності яких суд враховує такий доказ на підтвердження чи спростування відповідної обставини справи

Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вказане положення законодавства кореспондується із законодавчо закріпленим в ч.1 вказаної статті обов`язком кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На необхідності зазначення заявником у поданій заяві не лише обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, але й доказів, що їх підтверджують з обов`язковим подальшим їх представленням суду, зазначено у положеннях п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України, яка закріплює загальні вимоги щодо змісту заяви про видачу обмежувального припису.

Оцінюючи вмотивованість та обґрунтованість поданої заявником заяви про видачу судом обмежувального припису на предмет її доказового підтвердження належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами суд виходить з того, що є обгрунтовано доведеним факт вчинення заінтересованою особою ОСОБА_3 відносно заявника систематичного домашнього насильства. Вказані висновки підтверджуються наступним.

Згідно долученної заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису стосовно кривдника від 08.02.2026 року Серії АА №612273, виданого відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 9 діб починаючи з 14 год. 15 хв. 08.02.2026 року по 14 год. 15 хв. 17.02.2026 року. Так як останній перебуваючи за адресою свого проживання у АДРЕСА_1 , близько 13 год. 45 хв. вчиняв домашнє насильство відносно своєї дружини, зокрема, словесно ображав останню, чинив відносно неї психологічний і моральний тиск, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 22.08.2024 року у справі №463/6971/24 (провадження №3/463/1880/24 ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення 21.07.2024 року домашнього насильства, фізичного та психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_1 ).

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_3 систематично вчиняє домашнє насильство щодо ОСОБА_1 . Зазначене також дає підстави стверджувати про те, що є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та про які зазначає сама заявниця у прохальній частині поданої заяви.

Встановлюючи строк дії обмежувального припису, суд враховуючи позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 415/10120/18 (провадження № 61-7849св19), згідно якої такий має бути пропорційним і достатнім та визначається із урахуванням оцінки ризиків, вважає обґрунтованим видачу обмежувального припису відносно кривдника на строк 6 місяців.

А тому з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність заявлених вимог, а тому вважає, що такі підлягають до задоволення з наведених вище мотивів.

Керуючись ст. 350-2, 350-6,350-8 ЦПК України, ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис щодо кривдника ОСОБА_3 , яким заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців:

- вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

- особисто або через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

- перебувати в місці спільного проживання із постраждалою особою ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Допустити рішення суду до негайного виконання. Рішення суду про видачу обмежувального припису у відповідності до вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повідомити про прийняте рішення Львівське районне управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, та Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 23.03.2026 року.

Суддя: С.Й. Яворський