Провадження №: 4-с/755/4/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення скарги без розгляду

"23" березня 2026 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органів примусового виконання, заінтересовані особи: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал»,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органів примусового виконання, заінтересовані особи: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ТОВ «ФК «Кредит Капітал».

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями скаргу передано на розгляд судді Яровенко Н.О.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Дніпровського районного суду міста Києва Коровича О.С. від 18 лютого 2026 року № 441 щодо проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 березня 2026 року, справу передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Перевіривши матеріали поданої скарги та долучених до неї документів, судом встановлено, що скаргу подано в порядку судового контролю за виконанням судового рішення в порядку статей

447-449 ЦПК України.

Частина перша статті 447 ЦПК України передбачає право сторони виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вона вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права чи свободи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

У поданій скарзі ОСОБА_1 просить:

1) зняти арешт із всього майна, що належить боржнику ОСОБА_2 , який накладено постановою державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про арешт майна боржника та заборону на його відчуження серії та номер НОМЕР_2 від 05 червня 2018 року, винесену в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 при примусовому виконанні виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва

№ 6-2642/2011 від 10 серпня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал» заборгованість в сумі 16 055,41 грн та 320,83 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору;

2) скасувати заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2 , яка накладена постановою державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про арешт майна боржника серії та номер НОМЕР_2 від 05 червня 2018 року, винесену в межах виконавчого провадження

№ НОМЕР_2 при примусовому виконанні виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва

№ 6-2642/2011 від 10 серпня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал» заборгованість в сумі 16 055,41 грн та 320,83 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору;

3) виключити відомості з Єдиного реєстру боржників щодо боржника ОСОБА_2 , внесені Соснівським відділом державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 при примусовому виконанні виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва № 6-2642/2011 від 10 серпня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал» заборгованість в сумі 16 055,41 грн та

320,83 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору;

Таким чином, ОСОБА_1 оскаржуються дії та бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа

№ 6-2642/2011, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 10 серпня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал» заборгованість в сумі 16 055,41 грн та 320,83 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору, щодо відмови у знятті арешт з майна боржника та виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно із пунктом а) частини першої статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Також у частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як роз`яснено в пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до статті 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2025 року у справі № 497/2150/24 зазначив, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями пункту а) частини першої, частини другої статті 449 ЦПК України, у редакції, яка діяла на час подання скарги, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 зроблено правові висновку щодо співвідношення загальної та спеціальної норми, згідно з якими норми, передбачені Закону України «Про виконавче провадження», є загальними, а норми, передбачені процесуальним кодексом, є спеціальними, тому строк на оскарження необхідно обраховувати в календарних днях.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 361/1335/20, від 02 листопада 2021 року у справі № 753/3465/20, від 17 березня 2023 року у справі № 367/7831/19, від 13 червня 2023 року у справі № 638/5995/16-ц, від 30 червня 2023 року у справі № 206/1451/19 , від 10 квітня 2024 року у справі № 395/1003/13-ц, від 05 вересня 2025 року у справі

№ 2-2170/11.

Практика правозастосування частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» є сталою.

Відповідно до статті 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно зі статтею 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом з положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод (постанови Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 143/950/19, від 28 грудня 2020 року у справі № 501/3532/18, від 03 лютого 2021 року у справі

№ 2-1441/10).

З матеріалів скарги встановлено, що у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 6-2642/2011 за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_2 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 липня 2011 року по справі

№ 6-2642/2011 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 16 055,41 грн заборгованості та 320,83 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом. Рішення набрало законної сили 25 липня 2011 року.

Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 6-2642/2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 16 055,41 грн заборгованості та 320,83 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом.

02 квітня 2025 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , сформовано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 420701623, у розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» зазначено, що 20 червня 2018 року до реєстру внесено запис № 26718596 про обтяження - арешт нерухомого майна, на підставі постанови головного державного виконавця Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Василюк Ю.О. від

05 червня 2018 року № НОМЕР_2 про арешт майна боржника ОСОБА_2 .

Відповідно до квитанції до платіжної інструкції від 14 липня 2025 року № 8 ОСОБА_4 сплатила на рахунок Першого ВДВС у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) грошові кошти в сумі

18 123,50 грн з призначенням платежу: «ВП НОМЕР_3, ОСОБА_4 ».

14 липня 2025 року ОСОБА_4 звернулася до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про закінчення виконавчого провадження та скасування заходів примусового виконання рішення суду, у якій зазначила, що фактично в повному обсязі виконала рішення згідно з виконавчим документом у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, в зв`язку з чим просить зняти арешт, накладений постановою про арешт майна боржника, виключити відомості з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У листі Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05 серпня 2025 року,

вих. № 115365/26.20-47, у відповідь на заяву ОСОБА_4 зазначено, що згідно бази даних АСВП встановлено, що на виконанні у відділі перебуває ряд виконавчих проваджень з примусового виконання різних виконавчих документів. Сума до сплати боргів, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій становить 74 232,94 грн, на депозитарний рахунок надійшли кошти в сумі 18 123,50 грн, ВП № НОМЕР_3, тому відповідно станом на 04 серпня 2025 року залишок несплаченого боргу становить 56 109,44 грн.

15 серпня 2025 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) із заявою про закінчення виконавчого провадження та скасування заходів примусового виконання рішення суду, у якій зазначила, що станом на момент звернення із даною заявою виконавче провадження № НОМЕР_3 відповідно до пункту 9 частини першої, другої статті 39, частини першої статті 40 Закону № 1404-VIII не закінчено, арешт майна боржника, номер запису про обтяження 26718596 не скасований, відомості з Єдиного реєстру боржників відносно боржника в межах даного виконавчого провадження не виключені. У зв`язку із чим звертається із повторною вимогою про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_3, зняття арешту нерухомого майна накладеного постановою про арешт майна боржника номер запису про обтяження 265718596, виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників, скасування інших вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення, а також проведення інших необхідних дій у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Листом від 19 серпня 2025 року, вих.. № 120942/26-20-117, Першим відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено ОСОБА_1 що згідно бази даних АСВП встановлено, що на виконанні у відділі перебуває ряд виконавчих проваджень з примусового виконання різних виконавчих документів. Сума до сплати боргів, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій становить 74 232,94 грн, на депозитарний рахунок надійшли кошти в сумі 18 123,50 грн, ВП № НОМЕР_3, тому відповідно станом на 19 серпня 2025 року залишок несплаченого боргу становить 56 109,44 грн. Також роз`яснено, що з огляду на положення статті 46 Закону України «Про виконавче провадження», надходження суми коштів на депозитний рахунок Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не достатньо для задоволення вимог стягувачів. Зазначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника (пункт 2 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

22 серпня 2025 року ОСОБА_1 подала до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень: № НОМЕР_4, № НОМЕР_2, № НОМЕР_5,

№ НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_10, № НОМЕР_11, № НОМЕР_12, № НОМЕР_13, № НОМЕР_14, № НОМЕР_15, № НОМЕР_16, № НОМЕР_17, № НОМЕР_18, № НОМЕР_19, № НОМЕР_20, № НОМЕР_21, № НОМЕР_22, № НОМЕР_23, № НОМЕР_24, № НОМЕР_25, № НОМЕР_26.

11 вересня 2025 року ОСОБА_4 сплатила на рахунок Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) грошові кошти в сумі 295,75 грн з призначенням платежу: «оплата за ОСОБА_4 ; о/р; НОМЕР_1 ; за послуги Борг по виконавчому документу НОМЕР_2».

Таким чином, відмову у знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови головного державного виконавця Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Василюк Ю.О. від 05 червня 2018 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 про арешт майна боржника, запис про обтяження від 20 червня 2018 року № 26718596, та виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників боржник (її представник) отримала 05 серпня 2025 року (відповідь на перше звернення від 14 липня 2025 року) та

19 серпня 2025 року (відповідь на повторне звернення від 15 серпня 2025 року), про що самостійно зазначає у тексті скарги.

Таким чином, десятиденний строк на подачу скарги у порядку статті 447 ЦПК України тривав до 29 серпня 2025 року (включно).

Скаргу подано до суду 04 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку (вхід. від 09 грудня

2025 року, № 74920).

Згідно із частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини другої статті 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. Водночас заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Верховний Суд підкреслював, що: законодавець не відносить пропуск строку на подання скарги на дії виконавця до підстав відмови у задоволенні скарги; пропуск строку на подання скарги на дії виконавця є підставою для залишення скарги без розгляду (постанова Верховного Суду від 26 лютого 2025 року у справі № 361/717/13-ц).

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 міститься висновок про те, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Із змісту наведеного убачається, що підставою для поновлення строку для подання скарги є факт пропуску заявником такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини та причини їх виникнення. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до статті 89 ЦПК України, дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Водночас, скаржником клопотання про поновлення строку на подання скарги не заявлено.

Статтею 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Тобто, ЦПК України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду із відповідним процесуальним документом, а також належного його оформлення.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні скарги/заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемент права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи вищевикладене, суддя приходить висновку про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 через пропуск строку на звернення до суду із скаргою.

Керуючись статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 126, 260, 353, 354, 447-449 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органів примусового виконання, заінтересовані особи: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова