Справа № 199/2894/23
Провадження № 6/201/92/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Покопцевої Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Тоцької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області Тараненко Марини Сергіївни про виправлення описки у виконавчих листах по цивільній справі № 199/2894/23 за позовом ОСОБА_1 до Держави в особі Державної казначейської служби України, Дніпропетровської обласної прокуратури про визначення розміру та відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2026р. Соборним районним судом міста Дніпра через підсистему «Електронний суд» отримана вказана заява, в якій представник заявника просить постановити ухвалу, якою виправити помилку щодо зазначення боржника у виконавчих листах, а саме зазначити боржником Державу Україну.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2026р. головуючою у справі визначена суддя Покопцева Д.О.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату судового засідання шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», яка отримана 05.03.2026р.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що заяву необхідно повернути заявнику без розгляду з наступних підстав.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом першим частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»(далі Закон) передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Тобто, цією нормою визначено, що виконавчі листи видаються на підставі судових рішень.

Вимоги до виконавчого документу встановлені у нормах статті 4 Закону, у якій зазначено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу(посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника-фізичної особи, місце знаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Пунктом 5 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі викладається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Із системного тлумачення зазначених норм Закону належить дійти висновку, що виконавчий лист видається на підставі рішення суду та має містити ті відомості, які зазначені в рішенні суду та матеріалах справи, у якій це рішення ухвалене.

Частиною першою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Верховний Суд у постанові від 21 липня 2020 року у справі № 521/1074/17 зазначив, що описка це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області звертаючись, з заявою про виправлення помилки у виконавчому документі, просив зазначити у виконавчих листах божником Державу Україну.

Відповідно до ч.2 ст.183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (ч.4 ст.183 ЦПК).

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В порушення вимог ст.ст.76-89, 183 ЦПК України заявником не додано доказів на підтвердження надсилання заяви та доданих документів іншим учасникам справи.

Крім того, суду не подані виконавчі документи, видані Соборним районним судом міста Дніпра 14.01.2026р. або їх засвідчені копії.

Згідно ч.ч. 1,3 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що у поданій заяві Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області не зазначено відомостей про стягувача у даному провадженні. Незазначення заявником стягувача та його адреси унеможливлює належне повідомлення останнього про час та місце розгляду справи. Суд наголошує, що розгляд заяви за відсутності відомостей про стягувача та без його виклику до суду є порушенням його процесуальних прав, зокрема права на участь у судовому розгляді, надання пояснень та захист своїх інтересів як сторони виконавчого провадження.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про повернення заяви без розгляду на підставі ч. 4 ст.183 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.183, 260, 432 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області Тараненко Марини Сергіївни про виправлення описки у виконавчому листі по цивільній справі № 199/2894/23 за позовом ОСОБА_1 до Держави в особі Державної казначейської служби України, Дніпропетровської обласної прокуратури про визначення розміру та відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури - повернути без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо будуть усунуті обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж 15 днів. Повний текст ухвали буде складено впродовж 5 днів.

Суддя: Покопцева Д.О.