ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/303/26 Справа № 203/980/25 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 01 травня 2025 року в цивільній справі номер 203/980/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська (Центрального районного суду міста Дніпра) звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07.10.2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (правонаступником якого є позивач) та відповідачкою було укладено договір про надання споживчого кредиту №723791 у формі електронного документа, відповідно до положень якого, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 23125,00 грн строком на 304 дні, з процентною ставкою за перший день користування кредитом 25% в день, за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого 100% річних.

Відповідачці були видані кредитні кошти. Проте нею не були виконані належним чином кредитні зобов`язання.

28.08.2023 року згідно з умовами договору факторингу №2808-23, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступлено право вимоги за кредитним договором №723791 від 07.10.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідача.

Сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 22035,43 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 14443,68 грн; заборгованість за відсотками - 7591,75грн.

Судові витрати позивача складаються зі сплаченого ним судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 6000,00 грн.

Позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №723791 від 07.10.2021 року у розмірі 22035,43 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Рішенням Центрального районного суду міста Дніпра від 01 травня 2025 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 01.05.2025 року у справі №203/980/25 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами в суді першої інстанції, а також у суді апеляційної інстанції.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам справи.

Згідно з п. 2.1. кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання):

- у розмірі 18500,00 гривень за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені споживачем в особистому кабінеті, або надані товариству іншим шляхом, в тому числі, через засоби зв`язку;

- у розмірі 4625,00 гривень на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5. договору.

Відповідно до інформації, наданої директором ТОВ «Універсальні платіжні рішення» з сервісу онлайн платежів iPay.ua за №2646_28 від 27-09-2023 року, між підприємствами ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір на переказ коштів ФК-П19/09-06 від 30.09.2019 року. Кошти кредиту були зараховані за реквізитами платіжної картки НОМЕР_2 вказані особисто відповідачкою у договорі, що підтверджується п. 2.1. кредитного договору, а отже позивачем доведено факт видачі відповідачці кредитних коштів та підтверджують, що нею отримувалися кредитні кошти за договором №723791 про надання споживчого кредиту від 07.10.2021 року від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ».

На думку позивача, саме відповідачка має доступ до свого рахунку, зазначеного в кредитному договорі, і вона має можливість представити суду виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак будьяких належних доказів для спростування позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», нею не надано.

Судові витрати апелянта складаються зі сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Від відповідачки ОСОБА_1 відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 07.10.2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №723791 у формі електронного документа, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А300, відповідно до положень якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 23125,00 грн строком на 304 дні, з процентною ставкою за перший день користування кредитом 25% в день, за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого 100% річних. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): - у розмірі 18500,00 грн за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені споживачем в особистому кабінеті, або надані Товариству іншим шляхом, в тому числі, через засоби зв`язку; - у розмірі 4625,00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5. договору (а.с. 21-24).

07.10.2021 року відповідачкою був підписаний Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 24зв-25, 24).

Згідно з довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» відповідно до положень договору на переказ коштів ФК-П19/09-06 від 30.09.2019 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 07-10-2021 15:21:15 на суму 18500,00 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 112968872, призначення платежу: Зачисление 18500,00 грн на карту НОМЕР_2 (а.с. 32).

З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за договором №723791 від 07.10.2021 року у розмірі 22035,43 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 14443,68 грн; заборгованість за відсотками - 7591,75грн (а.с. 16).

28.08.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №2808-23, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» відступило право грошової вимоги на користь ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с. 26-29зв, 39-40зв).

До матеріалів справи долучено докази фінансування за договором факторингу №2808-23 (а.с. 36).

28.08.2023 року ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» підписано акт приймання-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу №2808-23 (а.с. 11).

Відповідно до витягу із додатку до договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» по договору про надання споживчого кредиту №723791 від 07.10.2021 року, укладеного з ОСОБА_1 , у розмірі 22035,43 грн (а.с. 15).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості у зв`язку з ненаданням доказів на підтвердження перерахування відповідачці коштів по договору №723791 про надання споживчого кредиту від 07.10.2021 року.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Таким чином судом встановлено, що укладений кредитний договір відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047 Цивільного кодексу України.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 214 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положеннями ч. 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21

липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).

Для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 07.10.2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №723791 у формі електронного документа, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А300, відповідно до положень якого, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 23125,00 грн строком на 304 дні, з процентною ставкою за перший день користування кредитом 25% в день, за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого 100% річних. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): - у розмірі 18500,00 грн за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені споживачем в особистому кабінеті, або надані товариству іншим шляхом, в тому числі, через засоби зв`язку; - у розмірі 4625,00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5. договору.

Згідно з довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» відповідно до положень договору на переказ коштів ФК-П19/09-06 від 30.09.2019 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 07-10-2021 15:21:15 на суму 18500,00 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 112968872, призначення платежу: Зачисление 18500,00 грн на карту НОМЕР_2 .

З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за договором №723791 від 07.10.2021 року у розмірі 22035,43 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 14443,68 грн; заборгованість за відсотками - 7591,75грн.

Отже, в даному випадку надано достатні докази на підтвердження порушення відповідачкою умов кредитного договору та наявності у відповідачки відповідного розміру заборгованості, при цьому відповідачкою доказів на спростування вказаних обставин не надано, навпроти нею частково повагалась заборгованість. Тому неврахування судом першої інстанції доказу переказу коштів з зазначенням про його неналежність є помилковим.

Спірний договір про споживчий кредит та його умови в судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін та відповідно до статей 628, 629 ЦК України є обов`язковими для виконання.

28.08.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №2808-23, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» відступило право грошової вимоги на користь ТОВ «Діджи Фінанс».

Згідно до п. 2.1 договору факторингу: клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 4.1. договору факторингу: право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі наведеної в додатку №1 до цього договору, за умовами виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених розділом 3 договору.

До матеріалів справи долучено докази фінансування за договором факторингу №2808-23.

28.08.2023 року ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» підписано акт приймання-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу №2808-23.

Відповідно до витягу із додатку до договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року

ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» по договору про надання споживчого кредиту №723791 від 07.10.2021 року, укладеного з ОСОБА_1 , у розмірі 22035,43 грн.

Отже, позивач є таким, що набув права грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №723791 від 07.10.2021 року, укладеного з ОСОБА_1 , у розмірі 22035,43 грн.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №723791 від 07.10.2021 року у розмірі 22035,43 грн є обґрунтованими.

Наведені в апеляційній скарзі доводи заслуговують на увагу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, не виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Відтак, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням судового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за подання позовної заяви ТОВ «Діджи Фінанс» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с. 48), позовні вимоги підлягають задоволенню, тому понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_1 в повному обсязі

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає задоволенню, за подання апеляційної скарги ним сплачено судовий збір в розмір 3633,60 грн (а.с. 74), тому з відповідачки ОСОБА_1 користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги.

Щодо заяв ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат апеляційний суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

Судом встановлено, що на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції надано:

договір про надання правничої допомоги №42649746 від 01.11.2024 року (а.с. 18-20);

додаткову угоду №723791 до договору про надання правничої допомоги №42649746 від 01.11.2024 року (а.с. 30);

додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги №42649746 від 01.11.2024 року (а.с. 31);

детальний опис робіт (наданих послуг) від 28 січня 2025 року, згідно з яким було надано послуги на загальну суму 6000,00 грн:

правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 1,5 години вартістю 2250,00 грн;

складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній

(орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи 3 години вартістю 3000,00 грн;

формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 1 година вартістю 750,00 грн (а.с. 17);

акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 28.01.2025 року (а.с. 12).

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції надано:

детальний опис робіт (наданих послуг) від 29 травня 2025 року, згідно з яким було надано послуги на загальну суму 3000,00 грн, а саме, складання апеляційної скарги (3 години) (а.с. 72);

акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 29.05.2025 року

Виходячи з наведеного, враховуючи складність справи, яка на думку апеляційного суду не є складною, апеляційний суд вважає, що заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанції підлягають частковому задоволенню, та є обґрунтованими у розмірі 3000,00 грн у суді першої інстанції та 1500,00 грн в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» задовольнити.

Рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 01 травня 2025 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», , заборгованість за кредитним договором №723791 від 07 жовтня 2021 року у розмірі 22035,43 грн (двадцять дві тисячі тридцять п`ять гривень 43 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», , судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн та апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн, а всього 6056,00 грн.

Заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», , судові витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції в розмірі 3000,00 грн та апеляційної інстанції в розмірі 1500,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: