РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Царенко Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Херсонський академічний обласний театр ляльок» Херсонської обласної ради, третя особа: Херсонська обласна рада про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального закладу «Херсонський академічний обласний театр ляльок» Херсонської обласної ради, третя особа: Херсонська обласна рада про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, у якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 2925,00 грн., та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. Крім того просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював в Комунальному закладі «Херсонський академічний обласний театр ляльок» Херсонської обласної ради на посаді головний інженер з 2015 року. 24 грудня 2020 року позивача звільнено з посади з 31 грудня 2020 року за п.1 частини першої ст.40 КЗпП України. Вказаним наказом №190-ос від 24.12.20р., була передбачена виплата вихідної допомоги, відповідно до ст. 44 КЗпП України та виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку тривалістю 13 календарних днів. Однак, в день звільнення Позивача, Відповідач при звільненні не здійснив виплату належних позивачу коштів. Згідно розрахункового листа Відповідача від 30.12.2020 року у зв`язку із звільненням позивача було нараховано до виплати всього - 27929,05 грн. Позивач вважає, що він недоодержав кошти при звільненні в сумі 2925,00 грн., оскільки йому було виплачено посадовий оклад, а не середню заробітну плату, як це передбачено п. 2 наказу № 190-ос від 24.12.2020 року. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області Херсонської області від 09.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання у справі.

Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 року «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року.

Після відновлення роботи суду, та проведення інвентаризації, розгляд справи продовжено.

Ухвалою від 10.02.2026 року відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Позивач в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі. При ухваленні рішення покладалась на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Згідно з приписами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до норми ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Судом встановлено, що Наказом № 190-ос, від 24 грудня 2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади головного інженера з 31 грудня 2020 року на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.11.2021 року у справі № 766/544/21 в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального закладу «Херсонський академічний обласний театр ляльок» Херсонської обласної ради, третя особа - Херсонська обласна рада про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 10.10.2023 року, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23.11.2021 року у справі № 766/544/21 у частині відмовлених позовних вимог скасоване, ухвалено нове, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Комунального закладу «Херсонський академічний театр ляльок» Херсонської обласної ради від 24 грудня 2020 року №190-ос, від 30 грудня 2020 року №191-ос у частині звільнення з посади ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інженера Комунального закладу «Херсонський академічний театр ляльок» Херсонської обласної ради з 01 січня 2021 року. Стягнуто із Комунального закладу «Херсонський академічний обласний театр ляльок» Херсонської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 135857,51 грн. без урахування податків і обов`язкових платежів.

Постановою Верховного суду від 01.03.2024 року у справі № 766/544/21, постанову Херсонського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року залишено без змін.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 242/3051/18 про стягнення заборгованості по заробітній платі встановив, що «Системний аналіз статей 21, 94, 233 КЗпП України дає підстави дійти висновку про те, що захисту підлягають трудові права працівника у разі порушення їх роботодавцем.

За таких обставин з урахуванням положень статей 77, 81 ЦПК України саме працівник має належними та допустимими доказами довести факт порушення роботодавцем його трудових прав.

Для вирішення питання щодо заборгованості по заробітній платі позивачу необхідно довести розмір заробітної плати, яка встановлена за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18) зазначила, що виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Звертаючись до суду, позивач вказав про наявність у відповідача перед ним заборгованості із заробітної плати, яка недоотримана позивачем при звільненні у розмірі 2925,00 грн.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

В обґрунтування наявності заборгованості по заробітній платі заявленої позивачем в розмірі 2925,00 грн. позивачем не надано до суду будь-яких доказів, не долучено довідок, щодо заборгованості із заробітної плати та розрахунку заборгованості.

Згідно вимог процесуального законодавства, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

З довідки Комунального закладу «Херсонський академічний обласний театр ляльок» Херсонської обласної ради вбачається, що роботодавець (відповідач) повністю розрахувався з працівником (позивачем) перевівши всю суму на картковий рахунок позивача в АТ «УкрСиббанк», окрім того, у загальну суму включено кошти від Фонду соціального страхування.

З розрахункового листка, наданим позивачем до матеріалів справи вбачається, що з позивачем проведено повний розрахунок при звільненні. Заявлена ??в позовній заяві сума заборгованості є лише припущенням позивача, оскільки позивачем не надано доказів на спростування правильності проведеного розрахунку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що розрахунок при звільненні був здійснений з позивачем у повному обсязі, а тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає через його необґрунтованість та недоведеність.

В п. 20 постанови №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, встановлено, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок.

З огляду на недоведеність заборгованості із заробітної плати не підлягає задоволенню і похідна вимога про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати підлягають компенсації за рахунок позивача ОСОБА_1 .

Повний текст рішення складено 16.02.2026 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 19, 76-82, 141, 258-265, 268, 293, 294 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Херсонський академічний обласний театр ляльок» Херсонської обласної ради, третя особа: Херсонська обласна рада про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальний заклад «Херсонський академічний обласний театр ляльок» Херсонської обласної ради, , адреса: м.Херсон, вул. Університетська, буд. 8.

Третя особа: Херсонська обласна рада, , адреса: м.Херсон, площа Свободи, 1.

Суддя Ю.М.Єпішин