ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3205/25 Номер провадження 22-ц/814/1035/26Головуючий у 1-й інстанції Москаленко В. В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Полтаві справу за апеляційною скаргою адвоката Чальцева Дмитра Вадимовича, представника ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м.Полтави від 13 жовтня 2025 року (час ухвалення судового рішення з 15:03:47 год 07 жовтня 2025 року до 13 жовтня 2025 року (час не зазначений), дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» про захист прав споживачів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким розірвати договір купівлі-продажу, а також стягнути з відповідача на його користь, 9 899 грн вартості товару, 70 грн витрат на доставку, 23 064,67 грн неустойки за період з 05.12.2024 по 25.07.2025 включно, стягнути з відповідача неустойку у розмірі 1% вартості товару за кожен день прострочення, яка нараховується з дня, наступного за днем подання позову і до дня фактичного виконання відповідачем усіх зобов`язань, зокрема повернення коштів та неустойки, стягнути з відповідача суму сплачених відсотків за користування кредитом, оформленим на придбання товару, в розмірі 877,28 грн, стягнути з відповідача суму сплачених відсотків за користування кредитом, яка нараховується з місяця, наступного за місяцем подання позову і до місяця фактичного виконання відповідачем повернення коштів за товар.

В обґрунтування позову посилався на те, що 05.01.2024 через інтернет-магазин відповідача ТОВ «Мобіжук» придбав навушники Apple AirPods Pro 2nd generation USB-C (SN: SXNG9QRHJK9) вартістю 9 899 грн. Під час гарантійного терміну у товарі виникли недоліки - навушники перестали працювати та підключатися до пристрою. 17.11.2024 позивач звернувся до відповідача телефонним зв`язком і погодив умови передачі товару та заявлені недоліки. 18.11.2024 представник відповідача надіслав позивачу у месенджер «Viber» повідомлення з підробленим гарантійним талоном. Навушники були передані для ремонту через перевізника «Нова Пошта» та отримані 21.11.2024. 22.11.2024 відповідач запропонував додатково заповнити бланк з описом несправності, зазначені позивачем в бланку недоліки були проігноровані відповідачем в акті виконаних робіт.

22.01.2025 у месенджері «Viber» йому повідомили про оплатність ремонту, чим безпідставно відмовили у безкоштовному гарантійному ремонті через 63 дні після початку гарантійного ремонту. Такий строк перевищує строк, встановлений законом, без його згоди на таке продовження. Після 14 днів ремонту позивач неодноразово просив відповідача про розірвання договору, на що йому повідомлялось, що товар на діагностиці, хоча її провели 20.01.2025, тобто через 61 день після отримання товару магазином.

09.02.2025 позивач направив відповідачу претензію з вимогою про розірвання договору, повернення коштів та сплату неустойки. Відповідач вимогу не виконав та висунув незаконну умову попереднього повернення товару, що суперечить Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, у приватному спілкуванні у месенджері «Viber» представник магазину запропонував оплатити 4 000 грн за ремонт одного навушника, що свідчить про навмисне нав`язування платної послуги. Зазначив, що посилання відповідача на форс-мажорні обставини є безпідставними, оскільки позивач не був повідомлений про такі обставини. Відповідачем не надано жодних доказів, що саме обставини непереборної сили унеможливили своєчасне виконання гарантійних зобов`язань.

Рішенням Подільського районного суду м.Полтави від 13 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» на користь ОСОБА_1 9 899 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн 00 коп. вартості товару.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Адвокат Чальцев Д.В., представник ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати у частині відмовлених позовних вимог і ухвалити нове рішення, яким стягнути із відповідача на користь позивача 23 064,67 неустойки.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд необгрунтовано визнав достовірними і достатніми подані відповідачем докази на підтвердження існування форс-мажорних обставин, адже ці письмові докази створені самим відповідачем без залучення третіх незацікавлених осіб, зокрема представників правоохоронних органів.

Лист Торгово-промислової палати, на який послався суд, не є доказом, що підтверджує настання форс-мажорних обставин для відповідача, оскільки є загальним документом, який не видавався на звернення відповідача.

Наголошується про суперечливу поведінку відповідача, який повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин через три місяці з моменту їх настання.

Є нелогічними пояснення відповідача про те, що в умовах війни не міг передбачити аварійні відключення електроенергії.

Звертається увага, що службові записки складені 18 січня 2025 року у вихідний день і це свідчить про недостовірність таких доказів.

У відзиві на позов відповідач посилався на умови електронного договору, розміщеного на його офіційному сайті, проте у відповіді на адресу позивача від 19 лютого 2025 року відсутні посилання на умови такого договору, які враховують форс-мажорні обставини для проведення гарантійного ремонту.

Не дивлячись на вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідач у 30-денний строк з дня розірвання договору купівлі-продажу не повернув позивачу кошти за придбаний товар.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ « Мобіжук», посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Наголошується, що твердження апеляційної скарги про необхідність залучення третіх осіб для встановлення (фіксації) форс-мажорних обставин, зокрема факту виходу з ладу програмного забезпечення та серверного обладнання внаслідок аварійного перепаду напруги в електромережі, є хибним, адже працівники поліції чи ДСНС не здійснюють моніторинг стану внутрішньої мережі приватного програмного забезпечення, тому суд першої інстанції обгрунтовано визнав належними доказами акт і службові записки співробітників ІТ-відділу, якими зафіксований збій у роботі бази даних (програмного забезпечення).

Суд першої інстанції у відповідності до існуючої судової практики правильно вважав, що сертифікат ТПП не є єдиним доказом настання форс-мажорних обставин і обгрунтовано взяв до уваги норму п.11.9 Публічного договору, до якого приєднався позивач, придбавши товар.

Окрім того, суд правомірно виходив з того, що позивач власноручно підписав згоду на бланку проведення гарантійного ремонту, у якому чітко передбачена можливість продовження строку ремонту на 90 днів у разі настання форс-мажорних обставин, виникнення яких підтверджується внутрішніми документами відповідача.

Порушення строків повідомлення позивача про затримку ремонту обумовлено об?єктивними обставини, оскільки пошкодження бази даних клієнтів унеможливило негайне направлення позивачу відповідного повідомлення.

Сам факт складення службової записки 18 січня 2025 року, тобто у суботу (вихідний день) не може безумовно вказувати на фіктивність такого документа.

Звертається увага, що в апеляційній скарзі викладене нічим не підтверджене припущення про можливі зміни редакції електронного договору.

З посиланням на роз?яснення, що містяться у п.20 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 12 квітня 1996 року, стверджується, що вимога позивача про стягнення неустойки за період з 09 лютого 2025 року є необгрунтованою, адже після повернення товару позивачу 09 лютого 2025 року він змінив вимоги просив розірвати договір і повернути кошти. Окрім того, заявлений розмір неустойки у 2,3 рази перевищує вартість товару.

Стверджується, що позивач в апеляційній скарзі фактично заявив нові вимоги, які судом першої інстанції не розглядалися, оскільки заявлені у позові вимоги обгрунтовані фактом порушення строків гарантійного ремонту, тоді як в апеляційній скарзі йдеться про стягнення неустойки за неповернення коштів.

У відзиві викладені заперечення проти обгрунтованості і співмірності заявлених витрат на правову допомогу.

Колегія суддів, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.01.2024 позивач придбав у ТОВ «Мобіжук» товар - навушники Bluetooth TWS Apple AirPods Pro 2nd USB-C (SN: SXNG9QRHJK9) вартістю 9 899 грн, гарантійний строк яких встановлено 12 місяців, що підтверджується видатковою накладною №1825542 від 24.01.2024 та гарантійним талоном (а.с.4,5).

Сторонами визнається факт звернення позивача до відповідача з вимогою про гарантійний ремонт товару протягом гарантійного строку, факт існування несправності товару та факт направлення і прийняття такого товару відповідачем для гарантійного ремонту.

Листом Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 засвідчені форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

22.11.2024 позивачем заповнено бланк з описом несправності, а саме те, що не працюють обидва навушника, не під`єднуються до телефону. Від платного ремонту позивач відмовився (а.с.10-11).

В бланку опису несправності від 22.11.2024 позивач своїм підписом погодився на те, що згідно з п.2 розділу «Правила проведення ремонту» термін ремонту триває до 14 днів згідно чинного законодавства та продовжується до 90 днів у випадку форс-мажорних обставин (а.с.10-11).

Згідно акта від 20 січня 2025 року, наданого відповідачем, 28.11.2024 року внаслідок ракетного обстрілу території України з боку російської федерації, зокрема Львівської області, в офісному приміщенні компанії, за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 59, було здійснено екстрене відключення електроенергії, що що спричинило збій у роботі облікової системи 1С та внутрішньої мережевої інфраструктури, через що доступ до бази даних і корпоративних сервісів був втрачений. 18.01.2025 відновлена робота сервісного відділу у штатному режимі (а.с. 36). Зазначені обставини підтверджуються також службовими записками в.о. керівника відділу ІТ ТОВ «Мобіжук» Шемечко Р. та керівника відділу сервісу Сафарова О. (а.с. 42-45).

09.02.2025 позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій просив розірвати договір та сплатити вартість товару у розмірі 9 899 грн, неустойку в розмірі 1% від вартості товару починаючи з 05.12.2024 до моменту фактичного повернення коштів за товар, у зв`язку з перевищенням строку для усунення недоліків та безпідставній відмові у безкоштовному гарантійному ремонті (а.с. 6)

19.02.2025 відповідачем надано відповідь на претензію за вих №01-25, в якій повідомлено про наявність форс-мажорних обставин, та запропоновано позивачу для розірвання договору повернути товар неналежної якості та направити заяву на повернення коштів на адресу відповідача. Повідомлено, що після отримання та перевірки товару, кошти на рахунок позивача будуть повернені протягом 7 календарних днів (а.с.8).

Як вбачається з акту виконаних робіт №AUA02504Х0018 від 23.01.2025, в полі «заявлений замовником (споживачем) недолік» вказано «не заряджає». Відповідно до висновку, була проведена діагностика, в умовах сервісного центру заявлена несправність підтверджена, від платного ремонту клієнт відмовився, пристрій повернуто замовнику без виконання ремонту (а.с. 12).

Товар, належний позивачу, був повернутий ТОВ «Мобіжук» на адресу позивача 28.01.2025, що підтверджено накладною №9660 (а.с. 41)

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту настання форс-мажорних обставин, які призвели до затримки проведення гарантійного ремонту пристрою позивача.

Гарантійний ремонт тривав 63 дні - до моменту відправки товару позивачу. Отже, оскільки позивач при відправці товару погодився на продовження строків ремонту у випадку настання форс-мажорних обставин, засвідчивши це власним підписом, а такі настали, гарантійний ремонт виконувався у строк, погоджений сторонами, тому з боку відповідача відсутні порушення Закону України «Про захист прав споживачів» і, як наслідок, відсутнє право позивача на отримання неустойки за прострочення здійснення гарантійного ремонту.

Суд визнав помилковими доводи позивача про те, що повернення сплачених коштів за товар здійснюється після повернення товару неналежної якості продавцю. Позивач скористався своїм правом на розірвання договору, з яким погодився відповідач. Хоча порядок повернення товару та коштів за товар неналежної якості був запропонований позивачу у листі відповідача від 19.02.2025, однак, відповідачем повернення коштів за товар здійснено не було. Позивач не був зобов`язаний, відправляти товар, до моменту повернення коштів. Позивачем були здійснені всі дії спрямовані на завершення ініційованої ним процедури розірвання договору, що підтверджується наданими суду відповідними доказами, однак відповідачем кошти за товар повернуті не були, чим порушено положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, вартість товару неналежної якості, а саме: навушників Bluetooth TWS Apple AirPods Pro 2nd USB-C (SN: SXNG9QRHJK9) вартістю 9 899 грн підлягає стягненню з відповідача.

Вимоги щодо стягнення з відповідача витрат за кредитом, оформленим для придбання товару, є необгрунтованими, з огляду на те, що згідно з положеннями ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у випадку придбання товару неналежної якості споживач має право вимагати: пропорційного зменшення ціни, безоплатного усунення недоліків, відшкодування витрат на усунення недоліків, заміни товару або розірвання договору та повернення сплачених коштів. Перелік способів захисту прав є вичерпним і не містить компенсації витрат за кредитом. Крім того, ст. 22 Цивільного кодексу України передбачає, що збитки, які підлягають відшкодуванню, мають перебувати у прямому причинному зв`язку з діями чи бездіяльністю іншої сторони. Відповідач не є стороною кредитного договору, не впливав на його умови і не може нести відповідальність за зобов`язання позивача перед кредитною установою.

Вимоги про стягнення витрат на доставку в розмірі 70 грн не підтверджені жодними доказами.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані ЗУ «Про захист прав споживачів», яким визначені такі права та обов?язки споживача і виробника (продавця , виконавця) у разі придбання товару неналежної якості.

Договір, укладений на відстані, - договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку (ст.1 п.8).

Засоби дистанційного зв`язку - електронні комунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані (ст.1 п.11).

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар (ч.1 ст.8).

Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. (абзац другий ч.3 ст.8)

Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги (ч.5 ст.8)

При пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк (ч.9 ст.8).

За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару (ч.9 ст.8).

Споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару.

Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення.

У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору.

Якщо підтвердження інформації не відповідає вимогам частини третьої цієї статті, строк, протягом якого споживач має право розірвати договір, становить дев`яносто днів з моменту одержання такої інформації, або у разі продажу матеріальних речей - з моменту одержання товару або першої поставки товару. Якщо протягом цього строку підтвердження інформації було виправлене, споживач має право розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту одержання виправленого підтвердження (ч.4 ст.13).

До договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою - дев`ятою статті 12 цього Закону (ч.7 ст.13), згідно яких:

У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена.

Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою.

Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції.

У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості.

Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача.

У разі ненадання документа (електронного документа) або підтвердження інформації споживач повідомляє продавця (виконавця) про недійсність договору. Продавець (виконавець) протягом тридцяти днів з моменту одержання такого повідомлення повинен повернути споживачеві одержані кошти та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв`язку з поверненням продукції.

Для здійснення права на розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані.

Знищення, пошкодження або псування продукції, що сталося не з вини споживача, не позбавляє споживача права на розірвання договору. Зменшення вартості продукції внаслідок відкриття упаковки, огляду чи перевірки продукції не позбавляє права споживача на розірвання договору.

У разі коли продавець (виконавець) або третя особа надала споживачеві кредит на суму коштів за договором, укладеним поза торговельними або офісними приміщеннями, такий кредит втрачає чинність у момент розірвання договору.

Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.

За змістом наведених норм ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач у разі виявлення недоліків придбаного товару за договором, укладеним на відстані, у межах гарантійного строку має право пред?явити продавцю вимогу про усунення виявлених недоліків, а в разі її невиконання з будь-яких причин, у тому числі у разі виникнення форс-мажорних обставин, - заявити іншу вимогу, зокрема вимогу про розірвання договору і повернення сплачених коштів; у разі невиконання продавцем вимоги про повернення коштів, споживач має право на стягнення неустойки. Право споживача на розірвання договору не обмежується строками, визначеними у статті 13 ЗУ «Про захист прав споживачів», і обумовлене виключно обставинами, передбаченими ст.651 ЦК України.

Як встановлено у межах розгляду цієї справи і визнається сторонами спору, позивач, придбав за договором, укладеним на відстані товар (навушники), у роботі (функціонуванні) яких виявив недоліки та у межах гарантійного строку передав товар відповідачу (продавцю) з вимогою безоплатно усунути недоліки. Відповідач, встановивши несправність, яка унеможливлює роботу навушників, у межах гарантійного строку не здійснив ремонт товару (навушників).

Позивач, користуючись своїм правом, визначеним ЗУ «Про захист прав споживачів», 09 лютого 2025 року пред?явив продавцю (відповідачу) вимогу про розірвання договору і повернення коштів, сплачених за договором, зазначивши банківські реквізити для повернення коштів (а.с.6), проте відповідач листом роз?яснив позивачу про необхідність повернення йому (продавцю) товару, який був раніше надісланий (повернутий) позивачу (а.с.41), пообіцявши сплатити кошти упродовж семи днів (а.с.7-8), але кошти не були повернуті. Матеріалами справи підтверджено, що товар (навушники) мав істотний недолік (а.с.12) та у справі відсутні належні і допустимі докази про те, що недолік товару стався внаслідок його неналежної експлуатації споживачем (позивачем).

З огляду на наведене, незалежно від причин невиконання відповідачем гарантійного ремонту (усунення недоліків) у визначений законом строк, останній був зобов?язаний після отримання вимоги позивача про розірвання договору і повернення коштів у продовж 30 днів здійснити повернення сплаченої позивачем суми коштів за придбаний товар, при цьому закон не ставить обов?язок продавця повернути покупцю сплачені кошти у залежність від попереднього повернення йому покупцем придбаного товару.

З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення неустойки за період з 05 грудня 2024 року по дату виконання відповідачем своїх зобов?язань не грунтуються на законі, оскільки з урахуванням встановлених обставин позивач має право на отримання неустойки за час прострочення повернення коштів внаслідок розірвання договору.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України апеляційний суд визнає за можливе зменшити розмір неустойки до суми вартості придбаного товару, тобто до 9 899 грн.

Враховуючи викладене рішення суду першої інстанції у частині відмовлених позовних вимог про стягнення неустойки слід скасувати, ухвалити нове рішення у цій частині про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом та апеляційною скаргою був звільнений від сплати судового збору відповідно ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Отже з ТОВ «Мобіжук» на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422.40 грн за подачу позову до суду та апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі адвокат Чальцев Д.В., представник ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн понесені в суді апеляційної інстанції.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Враховуючи підготовку адвокатом апеляційної скарги, розумність та співмірність зі складністю справи, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Мобіжук» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.367, ст.374 ч.1 п.2, ст.376 ч.1 п.4, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Чальцева Дмитра Вадимовича, представника ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м.Полтави від 13 жовтня 2025 року скасувати у частині відмовлених позовних вимог про стягнення неустойки, у хвалити у цій частині нове рішення по суті заявлених вимог.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» на користь ОСОБА_1 9 899 гри гривень неустойки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» на користь держави судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 3000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2026 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді: А.І. Дорош

В.М. Триголов