Справа № 650/263/25
провадження № 2-п/650/6/26
УХВАЛА

іменем України

18 лютого 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сікори О.О.,

за участю секретаря Завістовської Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Олександрівка заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В провадженні Великоолександрівського районного суду Херсонської області перебувала цивільна справа № 650/263/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Заочним рішенням від 07 жовтня 2025 року позов задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у AT «ТАСкомбанк») суму заборгованості: за Договором позики № 2546515 в розмірі 45875 гри., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 35875 грн. - сума заборгованості за відсотками. За Договором позики № 79452121 в розмірі 34390 гри., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24390 грн. - сума заборгованості за відсотками. За Кредитним договором № 46552-01/2024 в розмірі 16152.5 грн., з яких: 4970 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11182.5 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн. - сума заборгованості по штрафним санкціям. За Кредитним договором № 29467-12/2023 в розмірі 22499.93 грн., з яких: 8999.96 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13499.97 грн. - сума заборгованості за процентами; 0 грн. - сума заборгованості за штрафними санкціями.

16 січня 2026 року представник відповідача Керімов А.З. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, у якій просить скасувати заочне рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2025 року у справі № 650/263/25 та призначити справу до розгляду в загальному порядку. Заяву обґрунтовує тим, що заочне рішення ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, а обставини справи судом з`ясовані неповно.

На думку представника відповідача, суд безпідставно визнав доведеним факт переходу до позивача права вимоги за договорами позики № 2546515 від 05 січня 2024 року та № 79452121 від 29 лютого 2024 року, оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів фактичної оплати первісному кредиторові за договором факторингу, а також доказів належного повідомлення боржника про заміну кредитора. Крім того, представник відповідача вважає, що на момент укладення договору факторингу від 14 червня 2021 року права вимоги за вказаними договорами позики ще не існували, а тому їх подальше відступлення не підтверджує належним чином заміну кредитора у зобов`язанні.

Також у заяві зазначено, що позивач не надав належних доказів фактичного надання відповідачу кредитних коштів за спірними договорами, зокрема первинних документів, які б підтверджували перерахування кредитних коштів та їх отримання відповідачем. Подані розрахунки заборгованості та реєстри боржників, на думку представника відповідача, не є достатніми доказами існування заборгованості та її розміру.

Окремо представник відповідача посилається на те, що суд не перевірив правомірність і співмірність нарахованих процентів, розмір яких є явно завищеним порівняно з основною сумою боргу, що, на його думку, суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності, а також вимогам законодавства про споживче кредитування. З огляду на викладене представник відповідача вважає, що наведені у заяві доводи мають істотне значення для правильного вирішення справи та є підставою для скасування заочного рішення.

У запереченнях на заяву про перегляд заочного рішення представник позивача зазначила, що подана представником відповідача заява є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає вимогам статей 284, 285, 288 ЦПК України. Вказує, що для скасування заочного рішення необхідна одночасна наявність поважних причин неявки відповідача у судове засідання, неможливості повідомити суд про причини неявки, а також наявності доводів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тоді як таких обставин у заяві не наведено.

Представник позивача вважає, що відповідач не спростовує факту укладення кредитних договорів, а тому визнає обізнаність з їх умовами та факт отримання кредитних коштів. Зазначає, що позивачем подано належні та допустимі докази укладення кредитних договорів в електронній формі, переходу права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ», а також розміру заборгованості. На її думку, доводи представника відповідача щодо недоведеності переходу права вимоги, відсутності належного повідомлення про відступлення права вимоги, недоведеності факту перерахування кредитних коштів та неправильності розрахунку заборгованості є необґрунтованими.

Також представник позивача зазначила, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обовязку погашення заборгованості, а лише надає право виконати зобовязання первісному кредиторові. Посилається на те, що договори факторингу є чинними, право вимоги перейшло до позивача у встановленому порядку, а відсутність у позивача оригіналів первинних банківських документів зумовлена тим, що позивач не є первісним кредитором, водночас відповідач, як власник рахунку, не подав жодних доказів на спростування факту отримання коштів чи розміру боргу.

Крім того, представник позивача вважає, що нарахування процентів здійснено відповідно до умов укладених договорів, з якими відповідач погодився під час їх підписання, а самі договори недійсними не визнавалися та не були розірвані у встановленому законом порядку. З огляду на це просить залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення, а заочне рішення - без змін.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Представник позивача у судове засідання також не зявився, разом з тим подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини першої статті 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на вказані положення цивільного процесуального закону, а також враховуючи наявні в справі письмово викладені позиції представників сторін з приводу питання, яке підлягає вирішенню, суд ухвалив розглянути заяву про перегляд заочного рішення за наявними у справі матеріалами без участі представника позивача.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, вивчивши матеріали цивільної справи та проаналізувавши доводи представників сторін, суд дійшов таких висновків.

Частиною першою статті 288 ЦПК України визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд встановив, що у провадженні Великоолександрівського районного суду Херсонської області перебувала цивільна справа № 650/263/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за результатами розгляду якої 07 жовтня 2025 року ухвалено заочне рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для скасування заочного рішення, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 288 ЦПК України для скасування заочного рішення необхідною є одночасна наявність сукупності умов, а саме: встановлення поважних причин неявки відповідача у судове засідання та неповідомлення про такі причини суду, або неподання відзиву на позовну заяву з поважних причин, а також наявність доказів, на які посилається відповідач, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Отже, сама по собі незгода сторони із висновками суду, оцінкою доказів чи правовим обґрунтуванням ухваленого рішення не є підставою для його скасування у порядку, передбаченому статтями 284-288 ЦПК України.

Із матеріалів цивільної справи вбачається, що справа надійшла до провадження суду 14 січня 2025 року. Уже 29 січня 2025 року представник відповідача подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та цього ж дня отримав доступ до матеріалів, які були додані до КРИМІНАЛЬНЕ ПРОВАДЖЕННЯ № «Д-3» 13 лютого 2025 року. Таким чином, починаючи щонайменше з 13 лютого 2025 року представник відповідача був обізнаний про наявність спору, його предмет, підстави позову, зміст заявлених вимог та надані позивачем на їх підтвердження матеріали, а відтак мав реальну та достатню можливість реалізувати передбачені процесуальним законом права, у тому числі право на подання відзиву, письмових пояснень, заперечень, доказів, клопотань про їх витребування, а також право брати участь у судових засіданнях.

Суд також враховує, що в подальшому представник відповідача неодноразово вступав у процесуальну взаємодію із судом. Так, 12 лютого 2025 року від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на неотримання додатків до позовної заяви, а 02 квітня 2025 року надійшло інше клопотання про відкладення розгляду справи з тих підстав, що між відповідачем та позивачем велися переговори щодо позасудового врегулювання спору та погашення заборгованості. Наведені обставини свідчать не про відсутність у сторони відповідача інформації щодо розгляду справи, а навпаки - про її належну обізнаність про існування провадження, зміст заявлених вимог та про активне користування процесуальними правами.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи неодноразово відкладався та переносився, зокрема призначався на 07 липня 2025 року, 06 жовтня 2025 року, а заочне рішення ухвалено 07 жовтня 2025 року. Отже, з моменту надходження справи до суду і до ухвалення заочного рішення представник відповідача фактично мав майже дев`ять місяців для подання відзиву на позовну заяву, викладення заперечень проти позову, подання доказів на їх підтвердження та вчинення інших необхідних процесуальних дій. Проте таким правом сторона відповідача не скористалася.

У заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача не навів конкретних обставин, які б свідчили про поважність причин неподання відзиву протягом усього часу перебування справи в провадженні суду. Зміст заяви не містить посилань на об`єктивні та непереборні перешкоди, які унеможливлювали подання відзиву, письмових заперечень чи доказів упродовж тривалого часу розгляду справи. Не зазначено також причин, з яких представник відповідача, будучи обізнаним про розгляд справи та маючи доступ до її матеріалів, був позбавлений можливості викласти позицію відповідача у встановленому процесуальному порядку до ухвалення заочного рішення. Саме по собі посилання на незгоду з прийнятим рішенням не замінює обов`язку довести поважність причин неподання відзиву.

Таким чином, суд не встановив поважних причин, з яких відзив на позовну заяву не був поданий під час розгляду справи по суті. Навпаки, матеріали справи свідчать про те, що представник відповідача був належним чином обізнаний про розгляд справи, мав доступ до її матеріалів, подавав окремі процесуальні клопотання, проте відзиву не подав та належних пояснень такої бездіяльності не надав.

Оцінюючи іншу обов`язкову умову, передбачену частиною першою статті 288 ЦПК України, суд виходить з того, що наведені у заяві доводи також не містять посилань на нові докази чи нововиявлені для сторони відповідача обставини, які не були і не могли бути предметом дослідження під час розгляду справи. Зміст заяви свідчить, що представник відповідача фактично ставить питання не про існування нових істотних доказів, а про необхідність повторної оцінки тих самих обставин, на які суд уже звертав увагу при ухваленні заочного рішення, та переоцінки доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених вимог.

Так, доводи заяви зводяться до заперечень щодо належності та достатності доказів переходу права вимоги до позивача, щодо належного повідомлення боржника про відступлення права вимоги, щодо підтвердження факту надання кредитних коштів, а також щодо правильності нарахування процентів і співмірності їх розміру. Разом з тим такі твердження самі по собі не свідчать про наявність нових доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Вони лише відображають незгоду сторони відповідача з оцінкою доказів та висновками суду, покладеними в основу заочного рішення.

Інститут перегляду заочного рішення не може підміняти собою апеляційний перегляд судового рішення та не призначений для повторного розгляду спору лише з підстав незгоди відповідача з правовою оцінкою суду. У межах розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд перевіряє не правильність рішення в цілому з позиції сторони, яка його оспорює, а наявність саме тих процесуальних і доказових передумов, які закон визначає як підстави для скасування заочного рішення. Тому доводи, спрямовані виключно на іншу оцінку вже досліджених матеріалів справи, не утворюють підстав для задоволення такої заяви.

Суд також враховує, що представник відповідача у заяві про перегляд заочного рішення не послався на жоден документ, який об`єктивно не міг бути поданий раніше під час розгляду справи, та не навів обставин, які виникли або стали відомими після ухвалення рішення і які могли б істотно вплинути на висновки суду. Не подано й контррозрахунку заборгованості, який би давав підстави стверджувати про інший розмір боргу, ніж той, який був визначений за наслідками розгляду справи. Відтак наведені у заяві твердження незгоду з висновками суду, а не посилання на нові істотні докази.

За таких обставин суд дійшов висновку, що представником відповідача не доведено наявності жодної з необхідних умов, визначених частиною першою статті 288 ЦПК України, для скасування заочного рішення. Матеріали справи не підтверджують поважності причин неподання відзиву, а доводи заяви не містять посилань на нові докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Саме тому підстави для перегляду та скасування заочного рішення відсутні.

З урахуванням наведеного суд вважає, що заява представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає, а заочне рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2025 року підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись наведеними вище положеннями ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до частини четвертої статті 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законну силу з моменту її підписання.

Суддя: ________________ О.О. Сікора