Справа № 446/609/25 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У. І.
Провадження № 22-ц/811/2907/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.

Секретар Іванова О.О.

З участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Янчишин Т.І., представника відповідачки ОСОБА_2 -адвоката Антонюк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 -адвоката Антонюк Ольги Олегівни на ухвалу Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 30 липня 2025 року про забезпечення позову у справі № 446/609/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя

в с т а н о в и в:

У провадженні Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області перебуває на розгляді цивільна справа №446/609/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

29.07.2025 року представник ОСОБА_1 -адвокат Янчишин Т.І. подала до суду через систему «Електронний суд» заяву про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які правочини та дії, пов`язані із розпорядженням спільного сумісного майна.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

-Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які правочини та дії, пов`язані із розпорядженням правами на 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальна проектна площа 64,58 кв.м, яка була набута на підставі Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 14.06.2021 року, укладеного між ТОВ «Будівельна компанія «Рубікон інвест» та ОСОБА_2 ;

-Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які правочини та дії, пов`язані із розпорядженням правами на 2-х кімнатну квартиру проектний номер АДРЕСА_2 , загальна проектна площа 72,36 кв.м, яка була набута на підставі Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 28.10.2021 року, укладеного між ТОВ «СБ Груп» та ОСОБА_2 ;

-Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які правочини та дії пов`язані із розпорядженням правами на 2-х кімнатну квартиру проектний номер АДРЕСА_3 , загальна проектна площа 65,72 кв.м, яка набута на підставі Попереднього договору купілі-продажу квартири від 28.10.2021 року, укладеного між ТОВ «СБ Груп» та ОСОБА_2 ;

-Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які правочини та дії, пов`язані із розпорядженням правами на однокімнатну квартиру проектний номер АДРЕСА_4 , загальна площа 42,77 кв.м, яка набута на підставі Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 28.10.2021 року, укладеного між ТОВ «СБ Груп» та ОСОБА_2 ;

-Заборонено ОСОБА_2 вчиняняти будь-які правочини та дії, пов`язані із розпорядженням правами на 2-х кімнатну квартиру проектний номер АДРЕСА_5 , загальна площа 73,77 кв.м, яка набута на підставі Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 28.10.2021 року, укладеного між ТОВ «СБ Груп» та ОСОБА_2 ;

-Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які правочини та дії, пов`язані із розпорядженням правами на 2-х кімнатну квартиру проектний номер АДРЕСА_6 , загальна проектна площа 65,72 кв.м, яка була набута на підставі Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 28.10.2021 року, укладеного між ТОВ «СБ Груп» та ОСОБА_2 ;

Ухвалу суду оскаржила представник відповідачки за первісним позовом-адвокат Антонюк О.О.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено вимоги статті 150 ЦПК України, оскільки види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами та вжиті в межах предмета позову, не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Зазначає, що в порушення вимог ч.3ст.150 ЦПК України судом першої інстанції вжито заходів забезпечення позову щодо майна, яке не є предметом спору.

Просить скасувати ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30.07.2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 від 29.07.2025 року про забезпечення позову.

17.10.2025 року позивач ОСОБА_1 надіслав суду відзив на апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Антонюк О.О.

У відзиві зазначає, що заперечує вимоги апелянта у повному обсязі. У апеляційній скарзі відсутні доводи, яким чином оскаржувана ухвала порушила права чи інтереси відповідачки ОСОБА_2 .. Крім цього, апелянт не заперечує, що майно та майнові права, щодо яких вжито заходи забезпечення позову є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Антонюк О.О. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Янчишин Т.І., вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що між сторонами по справі виник спір щодо поділу майна та майнових прав, яке сторони вважають спільним майном подружжя.

Позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження майна, що ускладнить або зробить неможливим виконання прийнятого у майбутньому рішення суду.

За положеннями статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України, однак їх перелік не є вичерпним. Одним із видів забезпечення позову є заборона вчиняти дії, що передбачено п.2ч.1ст.150 ЦПК України.

Згідно роз`ясень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції заборонив відповідачці ОСОБА_2 вчиняти правочини чи інші дії пов`язані із розпорядженням майновими правами на об`єкти нерухомості до ухвалення судового рішення та набрання ним законної сили.

З висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується.

У справі № 446/609/25 відкрито провадження 21.03.2025 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У позовній заяві позивач зазначав, що ним долучатимуться інші докази та заявлятимуться заяви та/або клопотання, якщо під час розгляду справи буде виявлене інше майно, що належить до спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу спільно нажитого майна, яке підлягає поділу і яке сторони вважають спільним майном подружжя. Інститут забезпечення позову спрямований проти дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

При вирішенні питання забезпечення позову судом першої інстанції дотримано принципу співмірності, пропорційності вжитих заходів забезпечення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 прописано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається в суд, врахування вартості майна, на яке він заявляє клопотання про забезпечення заборони здійснювати відповідачу певні дії.

За приписами ст.129-1 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статтей 18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу про забезпечення позову.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так івід характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право та інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17.)

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ ззначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

З огляду на вище наведене та беручи до уваги, що між сторонами виник спір з приводу поділу майна, яке вони вважають є спільним сумісним майном, колегією суддів не встановлено яким чином оскаржувана ухвала порушує права апелянта, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і тривають до прийняття судового рішення та набрання таким законної сили.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовуюь висновків суду першої інстанції підстав для скасування оскаржуваної ухвали суд не вбачає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 -адвоката Антонюк Ольги Олегівни залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30 липня 2025 року про забезпечення позову у справі №446/609/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 березня 2026 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Р.В.Савуляк

М.М.Шандра