РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/4918/25

провадження у справі №2/0285/396/26

16 березня 2026 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

у складі судді Помогаєва А.В.,

при секретарі судового засідання Ковальчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18749,70 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що 08.02.2021 між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у порядку, визначену Законом України «Про електронну комерцію» був укладений кредитний договір №967665157.

Відповідно до його умов ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" надало відповідачеві кредит у розмірі 7100 гривень.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 18749,70 грн., яка складається з наступного: 7100 грн - заборгованості за тілом кредиту та 11649,70 грн. - заборгованості за відсотками.

28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ "Таліон плюс" набуло право вимоги до відповідача.

23.02.2024 між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" укладено договір факторингу №23/0224-01, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача.

08.07.2025 між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №08/07/25-Е, за яким позивач набув право вимоги до відповідача.

Враховуючи викладене, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» просить стягнути з ОСОБА_1 загальну суму заборгованості за кредитом в розмірі 18749,70 грн.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені. Матеріали справи місять заяву представника позивача про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду вона повідомлялась вчасно та належним чином, однак про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалити рішення заочно на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом установлено, що 08.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" у порядку, визначену Законом України «Про електронну комерцію» був укладений кредитний договір №967665157.

Відповідно до його умов ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" надало відповідачеві кредит у розмірі 7100 грн, строком на 30 днів.

Зарахування коштів у сумі 7100 грн. на картковий рахунок відповідача підтверджується випискою про рух коштів за банківським рахунком, яка надана АТ "Райффайзен Банк".

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту.

Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Заборгованість відповідача за Кредитним договором №967665157, згідно розрахунку, наданого позивачем, складає 18749,70 грн.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалось передати права вимоги до позичальників іншому кредитору - ТОВ "Таліон плюс". Строк дії договору факторингу неодноразово продовжено додатковими угодами

23.02.2024 між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" укладено договір факторингу №23/0224-01, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача.

08.07.2025 між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №08/07/25-Е, за яким позивач набув право вимоги до відповідача.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача, як фактора, у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, та підлягають задоволенню.

Разом з тим, заявлена Позивачем до стягнення сума процентів не відповідає умовам договору.

Застосовуючи визначену п. 1.4.1 Договору процентну ставку 1,16 % на день до суми кредиту 7100 грн на строк кредитування у 30 днів, суд дійшов висновку, що сума процентів за договором складає 2470,80 грн, яка підлягає стягненню.

Підстави для нарахування процентів за іншою ставкою та за межами строку кредитування відсутні.

Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача складає 9570,80 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Згідно платіжної інструкції №22837 від 29.08.2025 позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн.

До позовної заяви додано копію договору №09/07/25-01 про надання юридичних послуг від 09.07.2025 між позивачем та адвокатським бюро "Тараненко та партнери" (а.с. 37-38)

Надання послуг підтверджується актами надання послуг (а.с.35-36).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором.

На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката.

Враховуючи фактично надані послуги, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача відшкодування витрат зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог - в сумі 1236,52 грн.

Таким чином, загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 3236,52 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» () заборгованість за кредитним договором №967665157 від 08.02.2021 у сумі 9570 гривень 80 копійок.

Відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення решти суми нарахованої заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» () відшкодування судових витрат у сумі 3236 гривень 52 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Помогаєв