Справа № 493/1952/25
Провадження № 2/355/306/26
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

16 лютого 2026 року селище Баришівка

Баришівський районний суд Київської області у складі головуючої судді Цирулевської М.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

26 листопада 2025 року до суду надійшли матеріали справи № 493/1952/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, з яких слідує, що ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 03.11.2025 дана справа передана за підсудністю до Баришівського районного суду Київської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 листопада 2025 року головуючою суддею у даній справі визначено суддю Баришівського районного суду Київської області Цирулевську М. В..

З метою визначення підсудності справи 27.11.2025 судом було направлено запит до сектору реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб апарату виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області. З відповіді означеного органу, отриманої судом 09.12.2025 за вхідним №12096, встановлені дані щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, що відноситься до територіальної юрисдикції Баришівського районного суду Київської області.

Позовна заява віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції Баришівського районного суду Київської області.

16.12.2025 Баришівським районним судом Київської області постановлено ухвалу суду про залишення позовної заяви позивачки ОСОБА_1 без руху, з підстав не відповідності вимогам, встановленим ч. 1 ст. 177 ЦПК України. Так, позивачкою до позовної заяви не додано доказів надсилання позовної заяви та копій всіх документів, що додаються до позовної заяви, відповідачу.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачці надано термін десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала суду про залишення позову без руху від 16.12.2025 направлена позивачці в електронному вигляді, як учаснику, зареєстрованого в системі «Електронний суд». Станом на дату цієї ухвали позивачка не виконала вимоги ухвали про залишення позову без руху, оскільки не надала до суду відповіднідокази надсилання відповідачу позовної заяви та копій всіх документів, що додаються до позовної заяви.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, суд зазначає та виснує таке.

Одним із завдань цивільного судочинства є своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України).

За практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух; не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. З рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави та може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Цивільним процесуальним кодексом України.

Встановлено, що позивачка ознайомлена з ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху. Відповідно, десятиденний строк з дня вручення копії ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви закінчився, своїм правом позивачка не скористалася, у зв`язку з чим наявні підстави вважати позовну заяву не поданою.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом; заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відтак, суд доходить до висновку про необхідність повернення позовної заяви.

Водночас, суд зауважує, що повернення позовної заяви з викладених мотивів не є обмеженням права на доступ до правосуддя, оскільки відповідно до частини 7 статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185, 188, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернути позивачці.

Роз`яснити позивачці, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Копію ухвали надіслати позивачці.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя

Баришівського районного суду

Київської області Марина ЦИРУЛЕВСЬКА