Справа № 397/38/26
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.03.2026 селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мирошниченка Д.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко Л.О.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором у розмірі 18083,70 грн., а також судових витрат пов`язаних з розглядом справи у вигляді судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень.

Позов мотивований тим, що 03.08.2019 між первісним кредитором ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-390123, відповідно до якого відповідачка отримала кредитна суму 6325,00 грн. 03.08.2019 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «Бестпей» на платіжну картку № НОМЕР_1 , що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується повідомленням від ТОВ «Бестпей» з відміткою та додатком до нього. 04.12.2023 у вказаних правовідносинах відбулася зміна кредитора на ТОВ «ФК «ЕЙС». Відповідачка належним чином не виконала умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на час подання позовної заяви до суду становить 18083,70 грн., яку позивач просить стягнути.

Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву. Даною ухвалою за клопотанням представника позивача також витребувано в АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо підтвердження факту належності відповідачці платіжної картки та факту зарахування останній грошових коштів (а.с. 46-47).

27.01.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідачка зазначила, що не погоджується з позовними вимогами у зв`язку з тим, що копію позову з додатками не отримувала, що на її думку позбавляє можливості належним чином ознайомитися із вимогами позивача, перевірити їх обґрунтованість та підготувати повноцінні заперечення. Крім цього, позивач є новою компанією та не є первинним кредитором, у матеріалах справи відсутні докази набуття права вимоги, а саме: договір факторинг, акт приймання передачі, докази її повідомлення. Крім цього, зазначає, що відсутні докази укладання договору та видачі коштів, позивач не надав належних доказів укладання з нею, а також доказів фактичного отримання нею грошових коштів, розрахунок заборгованості не підтверджений, у справі відсутній обґрунтований розрахунок боргу із зазначенням: тіла кредиту, відсотків, штрафів, періоду нарахування, без належних доказів повідомляє, що такі вимоги є необґрунтованими. Крім того, розмір штрафних санкцій підлягає зменшенню судом, у разі їх явної невідповідності наслідкам порушення. З цих підстав просила відмовити позивачу у задоволенні позову, або у разі встановлення боргу зменшити розмір стягнення до фактично доведеної суми, а також витребувати від позивача: кредитний договір, докази видачі коштів, договір факторингу та акт передачі, розрахунок заборгованості, докази повідомлення відповідача про заміну кредитора. Крім цього, подала заяву про застосування строків позовної давності та заперечення щодо розміру судових витрат у якому зазначила, що справа про стягнення заборгованості МФО, є типовими не складними, розглядаються у спрощеному провадженні та не потребують значних витрат на правничу допомогу (а.с. 58-65).

На адресу суду 30.01.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій представник позивача зазначає, що строки позовної давності в Україні були зупинені на період карантину (з 02.04.2020 до 30.06.2023 ) та на період дії воєнного стану (з 17.03.2022 до 03.09.2025). Починаючи з 04.09.2025, перебіг цих строків було відновлено згідно із Законом № 4434-IX, який виключив відповідні норми з ЦК України. Зазначає, що оскільки перебіг строку позовної давності на момент виникнення права вимоги був зупинений і розпочався 04.09.2025, позивач дотримався її строків та реалізує своє беззаперечне право на справедливий суд відповідно до Конституції України, тобто вважає, що строк позовної давності щодо повернення коштів на момент подачі позовної заяви не закінчився. Також, зазначає, що кредитний договір № 00-390123 від 03.08.2019 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор 32-hu-25 направлено позичальнику 03.08.2019 о 02:19:52 на вказаний нею номер мобільного телефону НОМЕР_2 ; одноразовий персональний ідентифікатор введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, після чого відповідачка натиснула кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одночасно з підписанням договору, товариство відправило на електронну адресу, вказану позичальником у заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору, зокрема, додаючи його примірники у форматах у форматах PDF та P7S. Зазначає, що наявність у кредитному договорі унікальних ідентифікаторів відповідачки (РНОКПП та адреси реєстрації), її електронний підпис є вагомим доказом її участі в укладенні цього договору. 03.08.2019 ТОВ «Качай гроші» ініціювало переказ коштів у сумі 6325,00 грн. згідно договору № 00-390123 від 03.08.2019 безготівковим зарахуванням через компанію «Бестпей» на платіжну картку № 5168-75XX-XXXX-1694, що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця ТОВ «Качай гроші». Зазначає, що відповідачка не змогла логічно пояснити інший, ніж особисто, спосіб надання персональних даних щодо неї та факт отримання грошових коштів. Фактично, відповідачка не спростувала факту отримання коштів згідно платіжного доручення, а лише вказала на нібито ненадання позивачем належних доказів. Повідомляє, що відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу № 1-04122023 від 03.08.2019 від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 18083,70 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 1-04122023 від 03.08.2019, отже позивач дійсно підтвердив факт переходу права вимоги, оскільки він виконав умови договору факторингу, надавши відповідні документи. Повідомляє, що враховуючи порушення відповідачкою норм матеріального права, що регулюють договірні зобов`язання, та умов договору в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. У позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії, так і після спливу строку кредитування. Позивач вважає, що клопотання про витребування доказів потрібно залишити без задоволення, так як воно суперечить положенням ЦПК України, з клопотання про витребування доказів вбачається, що заходи, вжиті особою, яка подає клопотання для отримання даного доказу відсутні. Зокрема, відповідачка в своєму клопотанні про витребування доказів не вказала обставини, які може підтвердити цей доказ, а також підстави, з яких випливає, що цей доказ має позивач. Відповідно до п. 3.4 договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, після належного виконання доручення адвокатське бюро надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг. Позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином тому вважає, що клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу є таким, що не підлягає задоволенню (а.с. 67-79).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій до суду позовній заяві просив розглянути справу без участі представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 6).

Відповідачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнала, просила зменшити відсотки за користування кредитом та витрати не правову допомогу.

Заслухавши відповідачку та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 03.08.2019відповідачка ознайомилася з паспортом споживчого кредиту, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. У подальшому 03.08.2019 між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-390123. За умовами договору ТОВ «Качай гроші» надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені договором (пункт 1.1). Сума кредиту складає 6352,00 грн. Тип кредиту - кредит (пункт 1.2).

Строк дії кредиту: 30 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю до 02 вересня 2019 року або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії договору у порядку передбаченому пп 1.3.1-1.3.3 цього договору. Графік платежів без врахування передбачених цим договором пролонгацій строку дії кредиту, у розрізі сум та порядку погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, визначений додатком № 1 до цього договору. При цьому, у випадку здійснення пролонгацій строку дії кредиту, відповідно до пп.1.3.1-1.3.2 договору, новий графік платежів з урахуванням відповідної пролонгації розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті на письмову вимогу позичальника (пункт 1.3).

Строк дії кредиту автоматично продовжується на кількість днів, зазначених в п.1.3 цього договору у випадку, якщо по день повернення кредиту (включно) позичальник здійснив оплату заборгованості по договору на суму не менше суми процентів, що розраховані виходячи з кількості днів, що встановлені в п. 1.3 договору та передували (поспіль) дню повернення кредиту (включно) (пункт 1.3.1).

У випадку, якщо строк дії кредиту закінчився та не відбулася його чергова пролонгація, строк дії кредиту автоматично продовжується на кількість днів, зазначених в п.1.3 цього договору в дату здійснення позичальником оплати в повному обсязі заборгованості за процентами, що передбачені цим договором (пункт 1.3.2).

Процента ставка за користування коштами кредиту: 1,70% в день (612% річних). Тип процентної ставки фіксована.

Загальна вартість кредиту 9550,90 грн. (пункт 1.7).

Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку в сумі 6325,00 грн. на карту позичальника № НОМЕР_3 , емітовану банком України (пункт 2.1).

За використання системи для дистанційного отримання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 825,00 грн. Позичальник доручає кредитодавцю утримати розмір зазначеної комісії з суми кредиту, що підлягає наданню позичальнику на платіжну картку в момент такого надання. Тобто, на платіжну картку позичальника зараховується сума кредиту за вирахуванням зазначеної комісії, що становить 5500,00 грн. (пункт 2.2).

Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється за період з дати перерахування коштів кредиту з поточного рахунку кредитодавця на платіжну картку позичальника до дня повернення кредиту, з урахуванням всіх пролонгацій, у разі якщо в день повернення кредиту відбулося фактичне погашення кредиту в повному обсязі. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 60-ти календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки (пункт 3.1).

У разі несвоєчасного виконання зобов`язань щодо погашення кредиту та/або процентів за цим договором, з моменту виникнення такої прострочки, позичальник сплачує кредитодавцю розмір процентної ставки в день, встановлений п.1.4 договору, автоматично збільшеним до 2,70% в день. Підписуючи цей договір позичальник надає згоду кредитодавцю щодо застосування умов п.п. договору і така зміна процентної ставки не є односторонньою зміною умов договору та не потребує укладення будь-якої додаткової угоди до даного договору. Незалежно від суми заборгованості по кредиту, проценти нараховуються на початкову суму кредиту, визначену п.1.2 договору, протягом строку визначеного договором. Розрахунок процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». До період розрахунку процентів включається день надання та не включається день повернення кредиту (крім випадку фактичного повернення кредиту в дату, яка не відповідає дню повернення кредиту) (пункт 3.2).

У разі несвоєчасного виконання зобов`язань щодо погашення кредиту та/або процентів за цим договором, позичальник несе відповідальність передбачену чинним законодавством України (пункт 6.1).

Цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони кредитодавця в особистий кабінет позичальника для ознайомлення та підписання. Договір набирає чинності з моменту його підписання аналогом власноручного підпису кредитодавця, що відтворений засобами копіювання і електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється позичальнику на номер телефону повідомлений останнім у заяві на отримання кредиту. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом цього договору вважається направлення кредитодавця повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Договір діє до повного виконання грошових зобов`язань за договором, крім випадків припинення його дії за згодою сторін, відповідно до договору чи закону. У будь-якому разі щодо непогашеної позичальником заборгованості договір діє до повного погашення заборгованості (пункт 7.10).

Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, що і власноручний підпис (пункт 7.11).

Крім цього, кредитний договір містить інформацію про позичальника, зокрема серію та номер його паспорта, РНОКПП, адресу місця проживання. (а.с. 9-13).

У вказаний вище спосіб відповідачка підписала також паспорт споживчого кредиту та графік платежів (а.с. 14-15).

13.09.2019 ТОВ «Качай гроші» на рахунок ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 5500,00 грн., що підтверджується інформацією наданою АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду від 14.01.2026 (а.с. 96-97).

Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00-390123 від 03.08.2019 станом на 04.12.2023 (включно) складає 18 083,70 грн. (а.с. 20-21).

04.12.2023 ТОВ «Качай гроші» та позивач уклали договір факторингу № 1-04122023 згідно умов якого фактору відступлено права грошової вимоги до боржників за договорами позики вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками (а.с. 22-31).

Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № 1-04122023 від 04.12.2025 від ТОВ «Качай гроші» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 18083,70 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 1-04122023 від 04.12.2025 та реєстром боржників (а.с. 32-33).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.

Згідно із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1ст. 1049 ЦК України передбачено, шо позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Пунктом 1 частини 1статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 Цивільного кодексу України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Як на підставу для відмови у задоволенні позовної заяви відповідачка посилається на те, що позивачем не доведено підписання сторонами кредитного договору в електронній формі, та видачу (перерахування) її грошових коштів.

Проте, як убачається з матеріалів справи, кредитний договір укладено в електронній формі, підписано електронним підписом відповідачки, шляхом використання одноразового ідентифікатора 32-hu-25, що відповідає наведеним вище вимогам закону, унаслідок чого у сторін виникли права та обов`язки (а.с. 8).

Також, суд зауважує, що кредитний договір містить особисті дані відповідачки, зокрема її РНОКПП, адресу місця проживання, що відповідає тій інформації, яка зазначена у відзиві на позовну заяву (а.с. 58-60).

Отже, позивачем доведено, що 03.08.2019 у встановленому кредитним договором порядку, а також у відповідності до Закону «Про електронну комерцію», ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 уклали договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-390123, за умовами якого позикодавець надав, шляхом перерахування відповідачу грошові кошти у розмірі 6325,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності для задоволення власних потреб. З урахуванням п. 2.2 договору на платіжну картку позичальника зараховується сума кредиту за вирахуванням комісії в розмірі 825,00 грн., що становить 5500,00 грн.

Цього ж дня, тобто 03.08.2019, відповідачці на платіжну картку НОМЕР_4 перераховано кошти в розмірі 5500,00 грн. що підтверджується відомостями, наданими АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду (а.с. 96-97).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.Статтею 526 ЦК України

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті610,611 ЦК України).

Отже, за встановлених судом обставин справи, 03.08.2019 між первісним кредитором ТОВ «Качай гроші» та відповідачкою укладено електронний кредитний договір, шляхом підписання його електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового пароля), позичальник зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідачка, у порушення умов договору, суму заборгованості не сплачує.

Крім того, однією з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, відповідачка посилається на те, що позивач не довів за допомогою належних доказів факт переходу права вимоги до неї від первісного кредитора.

Слід зауважити, що відповідно до положень ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі N 530/1995/18, провадження N 61-697св21, викладено загальний правовий висновок, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Факт переходу права вимоги до відповідачки за кредитним договором підтверджується витягом з реєстру боржників, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, які містить відомості та обсяг необхідної інформації, таких як анкетні дані відповідачки, номер кредитного договору, суми заборгованості, які дають можливість належним чином підтвердити набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 .

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права нового кредитора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти його вимог.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 та постанові Верховного Суду від 18.06.2020 року у справі № 681/44/15-ц.

Таким чином, позивач належними та допустимими доказами довів обставини щодо його права вимоги до ОСОБА_1 , яке перейшло до нього на підставі договору факторингу, тому доводи відповідачки щодо відсутності у позивача права вимоги, суд відхиляє.

Судом достовірно встановлено, що позичальник зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідачка, у порушення умов договору, суму заборгованості не сплачує.

З огляду на викладене, позивачем доведено належними доказами укладення відповідачкою кредитного договору № 00-390123 від 03.08.2019 та неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, наявності заборгованості за кредитним договором в розмірі 18083,70 грн., що складається з 6325,00грн. - заборгованості за тілом кредиту, 11758,70грн. заборгованості за відсотками.

Доказів, що спростовують позовні вимоги та розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором, суду не надано.

Доводи відповідачки про те, що розмір штрафних санкцій підлягає зменшенню судом, у разі їх явної невідповідності наслідкам порушення є необґрунтованими, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки не підлягає ототожненню поняття відповідальності у вигляді пені та відсотків за користування кредитом. Адже, згідно ст. 536 ЦК України, на яку є посилання у ч. 5 ст. 694 ЦК України, проценти сплачуються за користування чужими грошовими коштами, і проценти не є відповідальністю. Так, пеню необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, що є платою саме за користування ними, а не санкцією за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання. Передбачені договором проценти не є неустойкою (штрафом, пенею) та не є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а є саме процентами за користування кредитом та стягуються незалежно від наявності вини боржника. Зазначені проценти за своєю правовою природою є боргом, а тому зменшення їх розміру на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України неможливе.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а також враховуючи те, що відповідачка не належно виконує свої зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надала суду доказів на спростування вказаного, приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «ЕЙС» є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Стосовно клопотання відповідачки про застосування строків позовної давності суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» 540-IX від 30 березня 2020 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний Закон набрав законної сили з 01 квітня 2020 року та діяв до 30.06.2023.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм та період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, в якому пунктом 19 визначено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Таким чином наявні підстави для стягнення заборгованості в межах позовної давності за період з 01.04.2020, оскільки строк позовної давності за зазначений період продовжений Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм та період дії воєнного стану», який вже був чинним на момент скасування Закону України 540-IX від 30 березня 2020 року Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2».

Окрім того, відповідно до п. 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

У зв`язку з викладеним, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 № 540-IX, діє положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину та воєнного стану в Україні.

Враховуючи, що позивач звернувся з вказаним позовом 13.01.2026, підчас дії воєнного стану в Україні, з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України тобто в межах позовної давності, а отже позивачем не пропущено строки позовної давності та він має право на стягнення заборгованості з відповідачки.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збору розмірі 2422,40 гривень.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України,до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до договору про надання правової допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткової угоди № 6 від 11.09.2025 до договору про надання правничої допомоги, акту приймання передачі наданих послуг до вказаного договору, встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача становить 7000,00 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

А тому, враховуючи те, що розгляд даної справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження, як малозначної справи, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час, виходячи з критерію реальності та розумності, а також відповідне клопотання відповідачки, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 00-390123 від 03.08.2019 у розмірі 18083 (вісімнадцять тисяч вісімдесят три) гривні 70 (сімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 2000 (дві тисячі) гривень у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На рішення суду, протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», адреса: 02090, місто Київ, вул. Юрія Поправки, 6, кабінет 13, .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.В. МИРОШНИЧЕНКО