УХВАЛА

16 березня 2026 року

м. Київ

справа № 747/606/24

провадження № 61-2884ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу Фермерського господарства «Логвиненка М. М.» на постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ПІВНІЧ» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Логвиненка М. М.» про визнання договору оренди землі недійсним, витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ПІВНІЧ» (далі - ТОВ «ТАС АГРО ПІВНІЧ») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Логвиненка М. М.» (далі - ФГ «Логвиненка М. М.») про визнання договору оренди землі недійсним, витребування земельної ділянки.

Заочним рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «ТАС АГРО ПІВНІЧ» про визнання недійсним договору найму (оренди) відмовлено.

Додатковим рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «ТАС АГРО ПІВНІЧ» до ОСОБА_1 , ФГ «Логвиненка М. М.» про витребування у ФГ «Логвиненка М. М.» земельної ділянки, площею 3, 4575 га, кадастровий номер :05:001:3056, відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року апеляційні скарги ТОВ «ТАС АГРО ПІВНІЧ» задоволено частково. Заочне рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2025 року та додаткове рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2025 року скасовано. Позов ТОВ «ТАС АГРО ПІВНІЧ» задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:3056, площею 3,4575 га, укладений між ОСОБА_1 та ФК «Логвиненка М. М.» 22 серпня 2024 року, зареєстрований 23 серпня 2024 року, номер запису 56397483.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

06 березня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» ФГ «Логвиненка М. М.» подало касаційну скаргу, в якій проситьпостанову Чернігівського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року скасувати, заочне рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2025 року залишити в силі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята Верховним Судом до розгляду та підлягає поверненню, з огляду на таке.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частинами першою та третьою статті 392 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга подається у письмовій формі та підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

У пунктах 18, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21), вказано, що «починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень».

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 910/16580/23 уточнено попередній висновок та зазначено, що якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до ЄДР, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

Отже, за наявності інформації щодо такої особи в ЄДР, у разі подання її суду, відсутності стосовно цього спору, про який повідомлено суду, підстави додатково підтверджувати ці повноваження документами, які за своїм змістом є тими, що визначені частиною третьою статті 58 ЦПК України, - статутом, положенням, трудовим договором (контрактом) - відсутні, оскільки суд може покладатись на відомості з ЄДР як на достовірні.

Як убачається із матеріалів касаційного провадження, касаційна скарга ФГ «Логвиненка М. М.» подана через підсистему «Електронний суд» та підписана Фесик І. А., на підтвердження повноважень якого додано довіреність у порядку передоручення від 02 травня 2025 року. Також заявником надано витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому заначено відомості про керівника ФГ «Логвиненка М. М.», проте відсутні відповідні відомості щодо Фесика І. А., як особи, яка має право вчиняти дії від імені вказаної юридичної особи на засадах самопредставництва.

Отже, аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що вони не містять визначених частиною четвертою статті 58 ЦПК України документів, які можуть підтвердити повноваження Фесика І. А. діяти від імені ФГ «Логвиненка М. М.» у порядку самопредставництва.

Також до касаційної скарги не надано документ, який посвідчує повноваження Фесика І. А. діяти від імені ФГ «Логвиненка М. М.» відповідно до статті 62 ЦПК України

Касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено (частина четверта статті 393 ЦПК України).

За таких обставин, ураховуючи відсутність доданих до касаційної скарги доказів на підтвердження повноважень Фесика І. А.діяти від імені ФГ «Логвиненка М. М.» у порядку самопредставництва, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається заявникові з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

Керуючись статтями 392, пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фермерського господарства «Логвиненка М. М.» на постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ПІВНІЧ» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Логвиненка М. М.» про визнання договору оренди землі недійсним, витребування земельної ділянки повернути заявникові.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк