Справа №639/1885/26
Провадження №2-о/639/78/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення заяви без руху

13 березня 2026 року Новобаврський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Рубіжного С.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Національної поліції в Харківській області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,-

ВСТАНОВИВ:

До Новобавасрького районного суду міста Харкова надійшла заява ОСОБА_2 , подана її представником ОСОБА_3 , заінтересована особа: Головне Управління Національної поліції в Харківській області, та просить суд:

винести ухвалу про зупинення виконання заочного рішення Новобаварського райсуду и. Харкова від 23.06.25 у справі № 639/3447/25 про стягнення заборгованості на користь АТ КБ «ПриватБанк» до набрання законної сили рішенням суду у даній справі про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім з дати його зникнення 04.09.2024 року.

У разі необхідності вирішити питання щодо опіки над майном безвісно відсутньої особи відповідно до ст. 44 ЦК України (за окремою заявою).

Заяву розглядати без сплати судового збору на підставі п. 12,13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає її такою, що підлягає залишенню без руху, у зв`язку із наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як вбачається з положень ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Згідно ч.4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб обумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав (постанова Верховного Суду у справі № 638/4/19 від 07 квітня 2020 року, провадження № 61-18132св19).

Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суд, залежно від мети встановлення юридичного факту, зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи чи органи державної влади можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи.

Залучення до участі у справі окремого провадження всіх заінтересованих осіб має важливе значення, оскільки допомагає суду уникнути ухвалення незаконного рішення та виключити можливість появи в майбутньому конкуруючого рішення з іншою заінтересованою особою, а також має на меті повно і всебічно дослідити всі обставини справи.

Вирішуючи питання про те, яка саме заінтересована особа повинна бути притягнута до участі у справі окремого провадження, крім вищезазначеного, слід також враховувати і взаємовідносини із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх інтереси та (або) обов`язки.

Разом з тим, правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, визначає Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» від 27.04.2022 № 2505-VІІІ, який забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

За визначеннями, наведеними у статті 1 цього Закону особа, зникла безвісти, фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук; особа, зникла безвісти за особливих обставин, особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Згідно з положеннями статті 4 вказаного Закону особа набуває статусу такої, що зникла безвісти, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук або за рішенням суду. Особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом. Надання особі статусу зниклої безвісти відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Якщо особа, зникла безвісти, оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не встановлено, проведення розшуку такої особи в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків.

Статтею 21 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин передбачено, що у разі наявності достовірної інформації про те, що особа, яка зникла безвісти за особливих обставин, померла, Уповноважений надає висновок про наявність обставин, що свідчать про смерть цієї особи, та направляє його її родичам. Достовірною інформацією про смерть особи є результати аналізу і зіставлення інформації про вилучення людських останків, наданої пошуковими групами, посмертної інформації про такі останки, наданої бюро судово-медичної експертизи, інформації про профілі ДНК та результати зіставлення ДНК, надані ДНК-лабораторіями, з інформацією, що відома про особу, зниклу безвісти за особливих обставин. Ця інформація міститься у комплексному звіті про ідентифікацію. Особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом і що за наявності достовірної інформації про те, що особа, яка зникла безвісти за особливих обставин, померла, Уповноважений надає висновок про наявність обставин, що свідчать про смерть цієї особи, та направляє його її родичам, які мають право звернутися до суду про встановлення факту смерті особи, що зникла безвісти.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 травня 2020 року, справа № 760/3112/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Згідно з п.5 ч.3 ст. 177 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як вбачається з тексту заяви, в ній наявна вимога про зупинення виконання заочного рішення та визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім. В заяві зазначається, що заявниця є близьким родичем особи, місце перебування якої невідоме. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив військову службу у складі Збройних Сил України та виконував обов`язки військової служби в зоні бойових дій. Згідно акту службового розслідування та рапортами командування ОСОБА_4 має статус «Зниклий безвісті за особливих обставин»

Зазначаючи заінтересовану особу Головне управління Національної поліції в Харківській області, не зазначено підстав залучення цієї особи до участі у справі, відсутні і посилання про наявність інших родичів.

Частиною 5 ст. 177 ЦПК України передбачено, що позивач (заявник) зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З долучених до заяви доказів не можливо встановити родинний зв`язок заявниці та особи, яку вона має на миті визнати безвісно відсутньою. До заяви долучено лише уривок акту службового розслідування та відсутні рапорти на які посилається представник заявника.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою заяви у справах окремого провадження судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (665,60,00 грн.).

Також, в порушення вказаних вимог, доказів про сплату судового збору у визначеному законом розмірі заявником до заяви додано не було.

Представник заявника зазначає, що заявник звільняється від сплати судового збору на підставі п.12, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Проте доказів на підтвердження суду не надано.

Відповідно до п. 12, 13 ч. 1 ст. Закону України «Про судовий збір» військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків; учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Зазначені вимоги законодавства не поштрюються на вимоги про оголошення особи безвісно відсутньою.

Крім того, в поданій заяві не зазначено організацій, до яких необхідно здійснити запити за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, що перешкоджає суду здійснити належну підготовку до розгляду справи по суті, як передбачено статтею 307 ЦПК України.

Отже, заявнику слід визначитися із колом заінтересованих осіб у цій справі, на права та обов`язки яких вплине прийняте судом рішення. При цьому заявнику слід врахувати, що суб`єктний склад заінтересованих осіб у справі визначається в залежності від мети встановлення факту. Сплатити судовий збір за подання заяви у розмірі 665,60 грн., та надати суду докази його сплати; долучити до своєї заяви належні докази.

Усунення недоліків необхідно здійснити шляхом подання заяви із зазначенням всіх обставин з посиланням на докази, наданням доказів, які перелічені в заяві та квитанцію про сплату судового збору. При цьому заявнику слід визначитися із колом заінтересованих осіб у цій справі, на права та обов`язки яких вплине прийняте судом рішення. Надати заяву з додатками та їх копії відповідно до числа заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 та 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 42, 175, 177, 185, 260, 294, 261, 315, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Національної поліції в Харківській області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у разі не усунення ним недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Рубіжний