Справа № 591/6216/24
Номер провадження 22-ц/816/1711/26
УХВАЛА

17 березня 2026 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Замченко А.О. (суддя-доповідач),

суддів Петен Я.Л., Черних О.М.,

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

у присутності представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання законного представника малолітньої відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про зупинення провадження в цивільній справі за позовом приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Боруци Тетяни Миколаївни, яка діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Дніпрополімермаш», до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , як законного представника ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про визнання недійсним договорів дарування,

в с т а н о в и в :

17.06.2024 приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Боруца Т.М. в інтересах ПАТ «Дніпрополімермаш» звернулася до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 з позовом, який мотивувала тим, що в неї на виконанні перебуває виконавче провадження №74676358 з примусового виконання наказу господарського суду про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ПрАТ «Амадеус» коштів на користь ПрАТ «Дніпрополімермаш». Під час перевірки майнового стану боржника було виявлено, що після відкриття 04.10.2022 господарським судом провадження в справі про стягнення коштів, ОСОБА_3 09.12.2022 подарувала своїй доньці квартиру, будинок та дві земельні ділянки. Зазначає, що ці договори були укладені боржником на шкоду кредитору з метою приховати майно від виконання за його рахунок у майбутньому судовому рішенні.

Посилаючись на викладене, виконавець просила визнати недійсними договори дарування квартири, житлового будинку та земельних ділянок від 09.12.2022, укладені між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12.01.2026 позов задоволено: визнано недійсним договір дарування квартири від 09.12.2022, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Онопрієнко А.В. за реєстровим №2185, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 (номер відомостей про речове право 48735725); визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 09.12.2022, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Онопрієнко А.В. за реєстровим №2189, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 (номер відомостей про речове право 48737753); визнано недійсним договір дарування житлового будинку та земельної ділянки від 09.12.2022, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Онопрієнко А.В. за реєстровим №2187, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок (номер відомостей про речове право 48735831) та земельну ділянку кадастровий номер :13:001:0009 (номер відомостей про речове право 48735917). Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_3 у дольовому порядку на користь приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Боруци Т.М. судовий збір у розмірі 10598 грн, тобто по 5299 грн з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Цуканов В.В. в інтересах відповідачки ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

12.03.2026 від законного представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшло клопотання про зупинення провадження в справі, яке мотивовано тим, що він перебуває на військовій службі за контрактом з 22.04.2022 по теперішній час. Наразі проходить військову службу на посаді заступника командира військової частини начальника відділення вогневої підтримки ВЧ НОМЕР_1 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідачки ОСОБА_1 , який підтримав клопотання законного представника ОСОБА_3 , колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зазначена норма права забезпечує дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані на військову службу в період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування в період воєнного стану діють в єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Отже, правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК УКраїни, мають для суду визначальний характер. Формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд. Тобто, це є обов`язок суду, а не право зупинити провадження в справі.

Велика Палата Верховного Суду в пунктах 96, 97 постанови від 12.11.2025 у справі №754/947/22 зазначила, що за нинішньої редакції пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України в суду є обов`язок, а не право зупинити провадження в справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Процесуальним засобом реалізації батьками права на судовий захист своєї дитини, гарантованим статтею 55 Конституції України, є процесуальне представництво. Воно забезпечує участь у цивільному процесі батьків, надає їм можливість використовувати всі передбачені законодавством юридичні можливості для ведення цивільних справ у суді та захисту суб`єктивних прав й інтересів дитини. Батьки мають право виступати представниками дитини, зокрема, у цивільному процесі.

Цивільне процесуальне представництво - це такі юридичні відносини, за якими одна особа - представник - виконує на підставі повноваження, наданого йому, зокрема, законом, процесуальні дії в цивільному судочинстві на захист прав і охоронюваних законом інтересів іншої особи. Представник у цивільному судочинстві покликаний виконувати дві функції - захищати права та інтереси осіб, які беруть участь у справі (здійснювати правозаступництво); представляти таких осіб, бути їх повіреними (здійснювати процесуальне представництво).

Процесуальний представник не заміщає сторону в цивільному судочинстві, а діє поряд з нею, на захист її суб`єктивних прав і охоронюваних законом інтересів. Особиста участь у справі дитини не є перешкодою для участі в цій справі батьків дитини як її законних представників.

З огляду на викладене, оскільки законний представник малолітньої особи не є стороною в справі, а нормами ст. 251 ЦПК України передбачено зупинення провадження виключно у випадку мобілізації сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, тому в задоволенні клопотання про зупинення провадження в справі необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 251, 381 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання законного представника малолітньої відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про зупинення провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Анна ЗАМЧЕНКО

Судді Яна ПЕТЕН

Оксана ЧЕРНИХ