справа № 563/378/26
УХВАЛА

11 березня 2026 року м. Корець

Суддя Корецького районного суду Рівненської області Загородько Н.А. вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в якій просить заборонити ДП «Рівненський облавтодор», ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», арбітражному керуючому, у справі про банкрутство, будь-яким третім особам вчиняти будь які дії, спрямовані на відчуження житлового будинку (квартири) за адресою АДРЕСА_1 , у тому числі включення його до складу лотів, проведення аукціонів, укладення договорів купівлі-продажу чи інших правочинів. Заборонити державним реєстраторам здійснювати державну реєстрацію переходу права власності на зазначене житлове приміщення; заборонити будь-яким особам вчиняти будь дії щодо обмеження доступу Заявника та членів його сім`ї до житла, зміну замків, опечатування приміщення або примусове виселення до вирішення спору судом по суті.,

Заява мотивована тим, що заявник має намір звернутися до суду з позовом до ДП «Рівненський облавтодор», AT «ДАК «Автомобільні дороги України», Філія Рівненська ДЕД" та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідачів арбітражний керуючий Брикса А.О. про визнання протиправною відмови у приватизації житлового будинку (квартири) за адресою АДРЕСА_1 , визнання права на приватизацію та зобов`язання здійснити передачу зазначеного житла у власність відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Даний житловий будинок має технічний паспорт виготовлений 27.05.2002 року Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації. Висновок про технічний стан житлового будинку та будинкову книгу. Згідно до технічного паспорту загальна площа будинку становить 66,1 кв.м. житлова 39,2 кв.м, допоміжна 26,9 кв.м.

З 22 квітня 1996 року ОСОБА_1 разом із членами своєї сім`ї постійно проживає у вищезазначеному житловому будинку на підставі договору найму житлового приміщення, який було укладеного з ДЕД -869 (державним підприємством) Дане житло є єдиним місцем проживання його сім`ї.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд зазначає, що відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову не наведено жодного доводу стосовно того, як невжиття в даному випадку визначеного позивачем саме такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Як і не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Заявником не доведено, що відповідач має намір відчужити майно.

Сама тільки наявність спору між сторонами не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову у вказаний позивачем спосіб.

Таким чином, оскільки подана заява не є підставною для забезпечення позову та відсутні факти, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, в задоволенні заяви слід відмовити.

Отже, забезпечення позову застосовується з метою гарантування виконання рішення суду у справі і повинно прийматись лише у разі необхідності, бути співмірним із заявленими вимогами, оскільки необґрунтоване забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів інших осіб, тому суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.259-260 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя