Провадження № 22-ц/812/754/26 Головуючий суду першої інстанції Афоніна С.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року м. Миколаїв Справа № 487/256/26

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Лівшенку О.С.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2026 року, постановлену під головуванням судді Афоніної С.М., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за клопотанням ОСОБА_2 , в інтересах якої діяла її представниця ОСОБА_3 , про залучення до участі у справі в якості третьої особи та скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Вимоги позову обґрунтовувала тим, що 21 листопада 2025 року між нею та ОСОБА_4 було укладено договір позики у письмовій формі. Відповідно до умов якого позивачка передала, а ОСОБА_4 отримала у власність грошові кошти у сумі 502 709 грн, що еквівалентно 12 000 доларів США на момент передачі коштів.

Станом на день подання цієї заяви відповідачка свої зобов`язання не виконала, грошові кошти не повернула, що свідчить про прострочення виконання грошового зобов`язання.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 502 709 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2026 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Накладено арешт на право відповідачки ОСОБА_4 на частку в розмірі 51% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коларівський кар`єр» (далі ТОВ «Коларівський кар`єр») номінальною вартістю 122 400 грн.

27 січня 2026 року до Заводського районного суду м. Миколаєва, через підсистему «Електронний суд», надійшло клопотання від ОСОБА_2 , яка не є стороною або учасником справи, але вважає, що її права порушені внаслідок забезпечення судом позову ОСОБА_1 про залучення її до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідачки та скасування заходів забезпечення позову.

Клопотання мотивовано тим, що учасницями ТОВ «Коларівський кар`єр» є ОСОБА_2 (49% частки статутного капіталу розмір частки засновника (учасника) 11 760 грн) та ОСОБА_4 (51% частки статутного капіталу розмір частки засновника (учасника) 122 400 грн). ОСОБА_2 згідно до Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» має переважне право на придбання частки ОСОБА_4 , а також інші корпоративні права відносно товариства.

Згідно статуту ТОВ «Коларівський кар`єр» вищим органом товариства є загальні збори учасників.

Рішенням загальних зборів ТОВ «Коларівський кар`єр» від 19 січня 2026 № 1/2026 було ухвалено не враховувати 12,5% голосів, що припадають на неоплачену частку ОСОБА_4 у статутному капіталі товариства, здійснено перерозподіл неоплаченої частки ОСОБА_4 у розмірі 12,5% між учасниками товариства без зміни розміру статутного капіталу, шляхом розподілення цієї частки на користь ОСОБА_2 та її оплати останньою у строки, визначені законодавством та статутом, повноваження на вчинення дій для здійснення державної реєстрації змін відносно товариства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, покладено на ОСОБА_2 .

Рішення загальних зборів не оспорюється учасниками, тому існує необхідність в державній реєстрації змін.

Тому забезпечення позову, де ОСОБА_4 є відповідачкою, не може бути забезпечено накладенням арешту на частку в розмірі 51%, оскільки ОСОБА_4 володіє часткою в статутному капіталі товариства у розмірі 38,5%, а вжиті заходи забезпечення позову ухвалою від 16 січня 2026 року на даний час завдають шкоди як учасникам товариства так і товариству, позбавляє можливості актуалізації даних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та повноцінного здійснення господарської діяльності.

Крім того, на даний час між учасниками ТОВ «Коларівський кар`єр» існує корпоративний спір в межах господарського судочинства у справі № 915/1074/25 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Коларівський кар`єр» про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТОВ «Коларівський кар`єр», оформлених протоколом № 01/25 від 26 червня 2025 року та протоколом № 01/25 від 02 вересня 2025 року, скасування запису про державну реєстрацію змін про юридичну особу від 04 вересня 2025 року за № 025008597, відновлення становища, що існувало до порушення прав позивачки шляхом відновлення в ЄДРПОУ запису про керівника ТОВ «Коларівський кар`єр» ОСОБА_5 , поновлення ОСОБА_5 ОСОБА_3 на посаді директора ТОВ «Коларівський кар`єр» та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5 до ТОВ «Коларівський кар`єр» про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства, оформлених протоколом № 01/25 від 26 червня 2025 року та протоколом № 01/25 від 02 вересня 2025 року, скасування запису про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, поновлення на посаді директора товариства, відновлення становища, що існувало до порушення прав, рішення на теперішній час перебуває на розгляді в апеляційному суді.

Також, на розгляді Господарського суду Миколаївської області перебуває справа № 915/604/25 за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Коларівський кар`єр», ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про визнання недійсними рішення загальних зборів ТОВ «Коларівський кар`єр» від 31 березня 2025 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу прав на користування надрами, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 було виключено зі складу учасників товариства у зв`язку з простроченням внесення вкладу до статутного капіталу.

При цьому, ОСОБА_4 є учасницею Товариства з обмеженою відповідальністю «МИО-Спецстрой», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ребус-біт» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство морської безпеки підприємств», де іншим засновником є саме позивачка ОСОБА_1 , тому вважає, що існує імовірність узгоджених дій ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та штучне створення боргу за договором позики, з метою арешту корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ «Коларівський кар`єр».

Рішення у даній справі може вплинути за права ОСОБА_2 у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та звернення стягнення на частку ОСОБА_4 у статутному капіталі ТОВ «Коларівський кар`єр», за рахунок якого забезпечено позов.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 , в інтересах якої діяла її представниця ОСОБА_3 , просила суд залучити її до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки. Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2026 року у вигляді накладення арешту на право ОСОБА_4 на частку в розмірі 51% статутного капіталу ТОВ «Коларівський Кар`єр».

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2026 року в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_7 відмовлено.

Клопотання адвоката Бартошук В.О. про скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжитих ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2026 року, шляхом скасування арешту на право ОСОБА_4 на частку в розмірі 51% статутного капіталу ТОВ «Коларівський кар`єр» номінальною вартістю 122 400 грн.

Ухвала суду мотивована тим, що з метою подальшого виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, враховуючи, що частка ОСОБА_4 у статутному капіталі товариства була змінена на підставі рішення Загальних зборів Товариства та зменшилась до 38,5%, у зв`язку з чим може виникнути спір між ОСОБА_4 та іншими учасниками Товариства, існування на даний час корпоративних спорів між учасниками ТОВ «Коларівський кар`єр» в межах господарського судочинства, суд приходить до висновку, що вжиті заходи забезпечення позову ухвалою від 16січня 2026 року позбавляють можливості здійснення господарської діяльності ТОВ «Коларівський кар`єр», у зв`язку з чим заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 16 січня 2026 року підлягають скасуванню.

Не погодившись з ухвалою суду в частині скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила її скасувати в оскаржуваній частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вирішуючи спір та даючи оцінку обставинам, що враховуються при вирішенні цього спору суд повинен був з`ясувати обставини щодо дійсного розміру частки відповідачки та яким же чином вжиті заходи забезпечення позбавляють можливості ТОВ «Коларівський кар`єр» здійснювати господарську діяльність.

Відповідно до відомостей з відкритих джерел, а саме Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань доля відповідачки ОСОБА_4 в статутному капіталі ТОВ «Коларівський кар`єр» залишається не змінною.

Поданий ОСОБА_2 протокол загальних зборів не є в даному випадку належним, достовірним та достатнім доказом відсутності у відповідачки ОСОБА_4 долі в статутному капіталі в розмірі 51 %, відносно якої і було вжито заходи забезпечення.

Посилання суду на факт існування корпоративного спору в межах господарського судочинства у справі № 915/1074/25не пов`язано зі справою, що перебуває на розгляді Заводського районного суду м. Миколаєва, і відповідно не може бути підставою для скасування вжитих заходів забезпечення. До того ж рішення по справі № 915/1074/25 на теперішній час не набрало законної сили та перебуває на розгляді в апеляційному суді, розгляд справи № 915/604/25 триває.

Суд не мотивував жодними належними, достатніми і достовірними доказами факт порушення прав інших осіб, застосовуваними заходами. Оскільки в даному випадку відсутній будь який зв`язок між заходом щодо забезпечення позовуі наведеними представником ОСОБА_2 обставинами.

Суд без належних доказів припустив, що частка ОСОБА_4 у статутному капіталі товариства була змінена на підставі рішення Загальних зборів Товариства та зменшилась до 38,5% а також безпідставно прийшов до висновку, що вжиті заходи забезпечення позову ухвалою від 16 січня 2026 року позбавляють можливості здійснення господарської діяльності ТОВ «Коларівський кар`єр», хоча не зазначив, в чому ж саме полягає неможливість здійснення господарської діяльності ТОВ «Коларівський кар`єр», та які саме докази вказуються на цей факт.

Інформація, викладена представником ОСОБА_2 не містить посилання на жоден належний, достатній і достовірний доказ на її підтвердження

На день розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Ураховуючи приписи частини 2 статті 372 ЦПК України, апеляційний суд розглянув справу без участі учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що учасницями ТОВ «Коларівський кар`єр» є ОСОБА_2 (49% частки статутного капіталу розмір частки засновника (учасника) 11 760 грн) та ОСОБА_4 (51% частки статутного капіталу розмір частки засновника (учасника) 122 400 грн). ОСОБА_2 згідно до Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» має переважне право на придбання частки ОСОБА_4 , а також інші корпоративні права відносно Товариства.

Згідно Статуту ТОВ «Коларівський кар`єр» вищим органом Товариства є загальні збори учасників. Рішенням загальних зборів ТОВ «Коларівський кар`єр» від 19 січня 2026 року № 1/2026 було ухвалено не враховувати 12,5% голосів, що припадають на неоплачену частку ОСОБА_4 у статутному капіталі товариства, здійснено перерозподіл неоплаченої частки ОСОБА_4 у розмірі 12,5% між учасниками товариства без зміни розміру статутного капіталу, шляхом розподілення цієї частки на користь ОСОБА_2 та її оплати останньою у строки, визначені законодавством та статутом, повноваження на вчинення дій для здійснення державної реєстрації змін відносно товариства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, покладено на ОСОБА_2 .

На теперішній час ОСОБА_4 , згідно рішення загальних зборів ТОВ «Коларівський кар`єр» від 19 січня 2026 року, володіє часткою в статутному капіталі ТОВ «Коларівський кар`єр» у розмірі 38,5%.

Крім того, на даний час між учасниками ТОВ «Коларівський кар`єр» існує корпоративний спір в межах господарського судочинства у справі № 915/1074/25 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Коларівський кар`єр» про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТОВ «Коларівський кар`єр», оформлених протоколом № 01/25 від 26 червня 2025 року та протоколом № 01/25 від 02 вересня 2025 року, скасування запису про державну реєстрацію змін про юридичну особу від 04 вересня 2025 року за № 025008597, відновлення становища, що існувало до порушення прав позивачки шляхом відновлення в ЄДРПОУ запису про керівника ТОВ «Коларівський кар`єр» Леонтовича О.М., поновлення ОСОБА_5 на посаді директора ТОВ «Коларівський кар`єр» та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5 до ТОВ «Коларівський кар`єр» про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства, оформлених протоколом № 01/25 від 26 червня 2025 року та протоколом № 01/25 від 02 вересня 2025 року, скасування запису про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу; поновлення на посаді директора товариства; відновлення становища, що існувало до порушення прав, що також підтверджується загальнодоступної інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Рішення на теперішній час не набрало законної сили та перебуває на розгляді в апеляційному суді.

Крім того, на розгляді Господарського суду Миколаївської області перебуває справа № 915/604/25 за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Коларівський кар`єр», ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про визнання недійсними рішення загальних зборів ТОВ «Коларівський кар`єр» від 31 березня 2025 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу прав на користування надрами, що також підтверджується загальнодоступною інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 317 ЦК України).

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Звертаючись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_2 зазначала, що на підставі рішення загальних зборів ТОВ «Коларівський кар`єр» її частка у статутному капіталі ТОВ «Коларівський кар`єр» зросла на 12.5%, за рахунок зменшення частки ОСОБА_4 у зв`язку з чим виникла необхідність у державній перереєстрації змін у статутному капіталі товариства, а також відповідно відстоювати свої корпоративні права у справах, що перебувають у провадженні господарських судів, проте ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2026 року про забезпечення позову обмежує її право на державну реєстрацію права власності на збільшену частку у статутному капіталі товариства.

Забезпечення позову за своєю суттю є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Забезпечувальні заходи скасовуються судом шляхом постановлення процесуального рішення - ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Питання, пов`язані із забезпеченням позову, зміною виду чи їх скасуванням вирішуються у порядку, передбаченому ЦПК України, і не можуть бути предметом розгляду в іншому провадженні.

Водночас за приписами частини 1 статті 158 ЦПК України із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно) може звернутися виключно учасник справи. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 січня 2020 року у справі № 753/12741/17, від 22 квітня 2020 року у справі № 607/15533/17, від 06 травня 2020 року у справі № 756/8156/18, від 19 листопада 2020 року у справі № 759/3883/17, від 27 січня 2021 року у справі № 757/9023/18-ц, від 10 лютого 2021 року у справі № 641/1271/19-ц, від 25 травня 2023 року у справі № 334/1250/22.

У справі, яка переглядається, встановлено, що 13 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Вимоги позову обґрунтовувала тим, що 21 листопада 2025 року між нею та ОСОБА_4 було укладено договір позики у письмовій формі. Відповідно до умов якого позивачка передала, а ОСОБА_4 отримала у власність грошові кошти у сумі 502 709 грн, що еквівалентно 12 000 доларів США на момент передачі коштів.

Станом на день подання цієї заяви відповідачка свої зобов`язання не виконала, грошові кошти не повернула, що свідчить про прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом першої інстанції було відкрито провадження у справі за цим позовом.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2026 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Накладено арешт на право відповідачки ОСОБА_4 на частку в розмірі 51% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коларівський кар`єр» (далі ТОВ «Коларівський кар`єр») номінальною вартістю 122 400 грн.

ОСОБА_2 не є учасником справи, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

З огляду на викладене, з урахуванням положень частини 1 статті 158 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_2 позбавлена можливості звертатися до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, оскільки для неї чинним законодавством передбачено інший спосіб судового захисту, а саме звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна.

За такого, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права заслуговують на увагу.

Отже, оскільки ОСОБА_2 не мала права на подання до суду заяви про скасування заходів забезпечення позову, то така заява не може бути предметом судового розгляду та підлягає поверненню заявнику без розгляду.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Ураховуючи, що при вирішенні заяви про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, судове рішення в оскаржуваній частині відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню, аклопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову слід повернути заявнику без розгляду.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2026 року в частині скасування заходів забезпечення позову скасувати.

Клопотання ОСОБА_2 , в інтересах якої діяла її представниця адвокатка Бартошук Валерія Олександрівна, про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, повернути заявнику без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 17 березня 2026 року.