Справа № 283/2733/25
Провадження №2/283/185/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

09 лютого 2026 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Левченко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

встановив:

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4432977 від 01.03.2024 року, який укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , в розмірі 27995 гривень 16 копійок, яка складається з:

- заборгованості за кредитом в розмірі 3899 гривень 99 копійок;

- заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 22145 гривень;

- заборгованості за штрафом в розмірі 1950 гривень.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4432977. Відповідно до умов цього договору ТОВ «Лінеура Україна» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 3900 гривень строком на 360 днів, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом.

Право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Лінеура Україна» передало ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Відповідач вимоги кредитного договору не виконав. Кредит та відсотки не сплатив. За таких обставин просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву не подав. У зв?язку з цим суд розглядає справу за правилами ст. ст. 280-289 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4432977 (а.с. 9-23). Відповідно до умов даного договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язувалось надати відповідачу кредит у розмірі 3900 гривень строком на 360 днів (з 01.03.2024 року по 24.02.2025 року), а відповідач зобов?язувався повернути отриманий ним кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та штраф за невиконання чи неналежне виконання зобов?язань.

Відсотки за користування кредитом становлять 2,5% за кожен день користування кредитом. Періодичність сплати процентів кожні 20 днів.

У випадку невиконання та/або неналежного виконання зобов?язань щодо повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом кредитодавець має право нарахувати, а відповідач зобов?язаний сплатити штраф у розмірі 25% від суми невиконаного та/або неналежно виконаного зобов?язання на кожен 7 день кожного факту невиконання та/або неналежного виконання зобов?язання.

Кредит надавався шляхом перерахування коштів на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .

01.03.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» перерахувало відповідачу на вищевказаний рахунок платіжної картки НОМЕР_1 кредитні кошти в розмірі 3900 гривень, що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» (а.с. 24) та повідомленням АТ комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 61).

Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших.

Вищевказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора 92855 відповідно до ч. ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 21, 23).

За змістом ч. 13 ст. 11 вищевказаного Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подана позивачем паперова копія електронного документу є допустимим письмовим доказом відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до вказаних положень 14.11.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» був укладений договір факторингу № 14/11/2024 за яким ТОВ «Лінеура Україна» відступило за плату ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4432977 від 01.03.2024 року, який укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 (а.с. 30-38).

Таким чином ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» має право на стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним договором.

Згідно розрахунку заборгованості заборгованість відповідача розрахована за період з 01.03.2024 року по 14.11.2024 року (259 днів). За цей період відповідач сплатив відсотки за користування кредитом в розмірі 3105 гривень та кредит в розмірі 0,01 гривні (26.03.2024 року). Таким чином відповідач вважає, що заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4432977 від 01.03.2024 року, який укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 становить 27995 гривень 16 копійок та складається з:

- заборгованості за кредитом в розмірі 3899 гривень 99 копійок;

- заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 22145 гривень;

- заборгованості за штрафом в розмірі 1950 гривень.

Дана заборгованість розрахована за відсотковою ставкою 2,5%.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%.

Таким чином відповідач повинен сплатити відсотки у таких розмірах:

-з 01.03.2024 року по 26.03.2024 року (по день сплати кредиту в розмірі 0,01 гривні) 2535 гривень (3900 гривень х 2,5% х 26 днів);

-з 27.03.2024 року по 22.04.2024 року 2632 гривні 49 копійок (3899,99 гривень х 2,5% х 27 днів);

-з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року 7019 гривень 98 копійок (3899,99 гривень х 1,5% х 120 днів);

-з 21.08.2024 року по 14.11.2024 року 3353 гривні 99 копійок (3899,99 гривень х 1% х 86 днів).

Отже, відповідач за період з 01.03.2024 року по 14.11.2024 року повинен був сплатити відсотки в розмірі 15541 гривня 46 копійок. Оскільки, згідно розрахунку, відповідач сплатив відсотки в розмірі 3105 гривень, то його заборгованість по відсотках становить 12436 гривень 46 копійок.

Доказів сплати заборгованості по кредиту та відсотках в більшому розмірі, ніж зазначено у розрахунку, відповідач не надав.

За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4432977 від 01.03.2024 року, який укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , в розмірі 16336 гривень 45 копійок, яка складається з:

- заборгованості за кредитом в розмірі 3899 гривень 99 копійок;

- заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 12436 гривень 46 копійок.

Також суд враховує, що відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

За таких обставин суд відмовляє відповідачу у стягненні заборгованості за штрафом в розмірі 1950 гривень.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, суд керується ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 141, 209-265, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 203, 512, 639, 1048, 1054, 1055 Цивільного кодексу України,-

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4432977 від 01.03.2024 року, який укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , в розмірі 16336 гривень 45 копійок, яка складається з:

- заборгованості за кредитом в розмірі 3899 гривень 99 копійок;

- заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 12436 гривень 46 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, витрати на сплату судового збору в розмірі 1404 гривень 99 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4640 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (, місцезнаходження: Україна, 79018, Львівська область, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28).

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя: А. О. Тимошенко