Справа № 496/282/23
Провадження № 6/496/42/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Сурженко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Колос» - Тищук В.М. звернувся до суду із заявою в якій просить визнати виконавчий лист №496/282/23 виданий 10.02.2026 року таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з його добровільним виконанням боржником.

Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходилася справ №496/282/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Колос». Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Колос» на користь ОСОБА_1 плату за суборенду земельної ділянки за період з 2020 року по 2022 рік включно у розмірі 8968 грн 61 к. та пеню у розмірі 1516 грн 13 к., а всього 10484 грн 74 к., стягнуто з ТОВ «Колос» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 грн 40 к. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Заборгованість перед ОСОБА_1 з урахуванням винесеного судового рішення була виплачена їй в повному обсязі згідно: платіжної інструкції № 788 від 21.10.2025 року у розмірі 5000 грн. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, платіжної інструкції № 800 від 24.10.2025 року у розмірі 11477 грн 14 к. плата за суборенду земельної ділянки, пеня, судовий збір згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14.10.2024 року по справі № 496/282/23 (сума складається з 10484 грн 74 к. + 992 грн 40 к.) Проте 18.02.2026 року до електронного кабінету ТОВ «Колос» надійшла постанова головного державного виконавця Горділовського Максима Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 18.02.2026 року про відкриття виконавчого провадження № 80286919. Згідно цієї постанови в рамках виконавчого провадження № 80286919 йде мова про стягнення на користь ОСОБА_1 з ТОВ «Колос» грошових коштів відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області по справі № 496/282/23 - плати за суборенду земельної ділянки за період з 2020 року по 2022 рік включно у розмірі 10484 грн 74 к., судовий збір у розмірі 5992 грн 40 к, а всього у розмірі 16477 грн 14 к. Крім цього, головним державним виконавцем Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Горділовським Максимом були винесені: постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 18.02.2026 року, визначено для боржника ТОВ «Колос» розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанова про арешт коштів боржника від 18.02.2026 року ВП № 80286919 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - ТОВ «Колос» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 18493 грн 85 к. Таким чином ОСОБА_1 був поданий на примусове виконання виконавчий лист за вже виконаним добровільно рішенням суду.

Представник заявника до судового засідання не з`явився.

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що боржник в добровільному порядку виконав судове рішення, та наразі виконавче провадження завершено.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Приймаючи до уваги заяву заявниці, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської від 14 жовтня 2024 року стягнуто з ТОВ «Колос» на користь ОСОБА_1 плату за суборенду земельної ділянки за період з 2020 року по 2022 рік включно у розмірі 8968 грн 61 к. та пеню у розмірі 1516 грн 13 к., а всього 10484 грн 74 к., стягнуто з ТОВ «Колос» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 грн 40 к. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

На виконання зазначеного судового рішення ТОВ «Колос» сплатила на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 21 жовтня 2025 року № 788 та плату за суборенду земельної ділянки у розмірі 8968 грн 61 к., пеню у розмірі 1516 грн 13 к. та судовий збір у розмірі 992 грн 40 к., а всього 11477 грн 14 к., що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 24 жовтня 2025 року № 800.

Незважаючи на добровільне виконання боржником рішенням суду від 14.10.2024 року, стягувач звернувся з виконавчим листом №496/282/23, який виданий 10.02.2026 року до виконавчої служби та державним виконавцем постановою від 18.02.2026 року відкрите виконавче провадження № 80286919 про стягнення з боржника ТОВ «Колос» на користь стягувача ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 16477 грн 14 к.

Відповідно до частин першої та другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 2-4671/11 (провадження № 61-45337св18) сформульовано правовий висновок, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Таким чином обов`язок, що добровільно виконаний боржником поза межами виконавчого провадження, відповідно до ст. 432 ЦПК України, є матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому нормами процесуального права, які регулюють дані правовідносини передбачено саме добровільне, а не примусове виконання боржником грошового зобов`язання, а отже сплата боржником заборгованості безпосередньо на рахунок стягувача є підставою для задоволення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Як вище установлено судом, ТОВ «Колос» після ухвалення судового рішення та до відкриття виконавчого провадження добровільно поза межами виконавчого провадження сплатило заборгованість перед ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства, а ст. 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зважаючи на те, що у ТОВ «Колос» відсутня заборгованість перед ОСОБА_1 , в т.ч. за судовими та правничими витратами, за виконавчим листом, виданим Біляївським районним судом Одеської області 10.02.2026 року по справі № 496/282/23, а отже є правові підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, оскільки боржник добровільно виконав судове рішення поза межами виконавчого провадження.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Біляївським районним судом Одеської області 10.02.2026 року, на виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області по справі № 496/282/23 від 14.10.2024 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» (адреса: вул. Леніна, буд. 87, с. Градениці Одеського району Одеської області, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) плату за суборенду земельної ділянки за період з 2020 року по 2022 рік включно у розмірі 8968 грн 61 к., пені у розмірі 1516 грн 13 к., судового збору у розмірі 992 грн 40 к. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, а всього 16477 грн 14 к.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 10.03.2026 року.

Суддя Л.О. Пендюра