Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Фітаса А.М.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Хребтань Наталії Методіївни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 , про припинення дії/розірвання спадкового договору з наслідками зняття усіх обмежень,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеною позовною заявою до приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Хребтань Наталії Методіївни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 , в якій просив визнати спадковий договір Р№ 312 від 27.05.2020 таким, дія якого припинена за наслідком смерті набувача по договору, а саме ОСОБА_5 та зобов`язати приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округа Хребтань Н.М. невідкладно/негайно виконати нотаріальні обов`язки:

a) внести до Єдиного реєстру рухомого і нерухомого майна відомості про зміни у частках долі предмету Спадкового договору у зв`язку із смертю відчужувача у Спадковому договорі ОСОБА_6 та набувача у Спадковому договорі ОСОБА_5 ;

b) внести до Єдиного реєстру рухомого і нерухомого майна відомості про зняття із предмету Спадкового договору обтяження у вигляді заборони на відчуження кв. АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що 27.05.2020 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і ОСОБА_1 укладено спадковий договір Р№312.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 .

Зазначив, що відповідно до ч.8 Договору в разі смерті одного із подружжя Відчужувачів спадщина (на відповідну частку квартири) переходить до другого з подружжя. У даному випадку до позивача ОСОБА_1 . Таким чином, наступним набувачем предмету договору, виключно, визнається позивач.

Після смерті сторін договору, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , позивач, як одна із сторін подружжя відчужувачів по договору, який залишився живим, звернувся до відповідача з вимогою скасування договору та усі обмеження, які були впроваджені за наслідком укладення договору. Проте, відповідач категорично відмовилася від скасування договору та зняття із предмету договору запобіжного заходу у вигляді обтяження через накладання арешту, не обґрунтовуючи свої дії, зокрема ненадання пояснення за якими правовими підставами нею вчиняються перешкода позивачу у здійснені своїх майнових прав. Таким чином вважає, що у діях відповідача вбачаються ознаки складу злісного ігнорування нормами ЦК України та ч.8 Договору.

Ухвалою суду від 28.10.2024 позов було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 04.11.2024 вказані в ухвалі недоліки було усунуто.

07.11.2024 Ужгородським міськрайонним судом відкрито провадження по справі, призначено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та надано відповідачу строк для подання відзиву.

16.12.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач ОСОБА_2 зазначила, що нотаріус не може бути відповідачем у даній справі, оскільки предметом позову є спір про право. Також зазначила, що у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

13.01.2025 на адресу суду від позивача надійшла заява, в якій ОСОБА_1 виклав свої заперечення на відзив позивача.

Так, у зазначеній заяві позивач, зокрема, зазначив, що подаючи позов до суду, позивач зазначав про те, що відповідач у особі приватного нотаріуса свідомо, цілеспрямовано та умисно проігнорував своїми державно-представницькими службовими обов`язками вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із переоформленням частки у долі предмету Спадкового договору, належної на правах особистої приватної власності померлому відчужувачу ОСОБА_6 , що штучно створило порушення, як майнових прав відчужувача ОСОБА_1 , як сторони у Спадковому договорі, так і порушення відповідачем норми Цивільного кодексу України за розділом «Спадковий договір», що і спричинило звернення позивача до суду за захистом своїх майнових прав.

Праву позивача на звернення до суду передувало звернення позивача до відповідача із письмовим заявленим зверненням датою від 21.10.2024 р. про зняття обмеження на квартиру АДРЕСА_1 та зміну реєстрації частки у долі зазначеної квартири, належної станом на констатування смерті ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 та Лист-відповідь № 78/02-14 датою від 08.11.2024 р. відмовлено у здійснені вимог умов за Спадковим договором, а саме переведення частки у долі предмету Спадкового договору в інтересах відчужувача ОСОБА_1 , який залишився живий. Отож, частка померлого відчужувача мала бути нотаріально переведена на живого відчужувача.

Одночасно, позивач звертає увагу суду на те, що у тексті своєї відповіді відповідач стверджує про те, що після смерті ОСОБА_6 її частка предмету Спадкового договору набуває статус «спадкове майно». Таке ствердження відповідача не містить у собі жодних ознак правового обґрунтування та позивачем визнається, як дії відповідача, спрямовані на обман з настанням шахрайських наслідків незаконного привласнення прокурором відділу Ужгородської окружної прокуратури частки у долі предмету Спадкового майна. Саме, такі та інші дії відповідача позивачем оскаржуються у суді.

Ухвалою суду від 31.01.2025 залучено ОСОБА_4 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.

04.03.2025 на адресу суду надійшли пояснення від представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 адвоката Шевченко Н.П., в яких представник просила у позові відмовити. В обґрунтування поданих пояснень зазначила, що за життя, батьки чоловіка, зокрема ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , далі Відчужувачі, 27 травня 2020 року уклали спадковий договір із своїм рідним сином ОСОБА_5 , далі Набувач, за письмової згоди ОСОБА_4 як дружини набувача. Договір посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н.М за №312. Також на вказану квартиру накладено заборона відчуження. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина. Заповітів щодо розпорядження своїм майном на випадок смерті він не складав. Тому, після його смерті спадкування відбувається за законом.

Оскільки на померлого набувача, ОСОБА_5 , особисто покладалося виконання обов`язків за договором, і вони за своїм характером не можуть бути виконані ним, у зв`язку із його смертю спадковий договір слід вважати припиненим. Таким чином, у випадку прийняття судом рішення про задоволення позову про припинення/скасування спадкового договору від 27.05.2020, зняття усіх обмежень, у зв`язку із смертю одного із відчужувачів ОСОБА_6 та Набувача ОСОБА_5 , виникає спадкування за Законом на спадкову частку із 1/2 спірної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 128,6 кв. м, де ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги за законом має право на 1/4 частки.

Разом з цим, позивачем ОСОБА_1 по справі визначено відповідачем нотаріуса, який посвідчував спадковий договір. Нотаріус, в свою чергу, є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Таким чином, спадковий договір від 27.05.2020 є правочином, де сторонами виступають Відчужувачі: подружжя ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 з однієї сторони та Набувача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з іншої сторони. Посвідчений спірний договір приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н.М., яка виконує функції публічної особи, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності.

В зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Наталії Методіївни про припинення дії/розірвання спадкового договору №312 від 27.05.2020 із наслідками зняття усіх обмежень.

06.03.2025 на адресу суду надійшли заперечення позивача на пояснення третьої особи. В поданих запереченнях позивач зазначив, що позивач та третя особа неодноразово зверталася до відповідача, як до нотаріуса, з вимогою зняти із предмета Спадкового договору усі обмеження, виконати реєстрацію переведення частки у долі предмету Спадкового договору, належної станом на настання смерті відчужувачу, в інтересах позивача та припинити дії Спадкового договору, саме припинити, а не скасувати. Однак, відповідач та третя особа-2 свідомо, умисно і цілеспрямовано вводили позивача та третю особу в обман, стверджуючи про те, що відповідач не має право зняти обмеження із предмету Спадкового договору та вчинити інші дії, зазначені в умовах п. 8 Спадкового договору, вказуючи на відсутність за Законом порядку вчинення таких дій.

Ухвалою суду від 07.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач з`явився, просив позовну заяву задовольнити, також просив витребувати від відповідача матеріалів нотаріальної справи, а також викликати в судове засідання в якості свідків відповідача ОСОБА_2 , третю особу ОСОБА_4 , а також начальника відділу реєстрації місця проживання осіб Ужгородської міської ради ОСОБА_7 .

В судовому засіданні відповідачка заперечила щодо задоволення позовних вимог, також заперечувала щодо задоволення заявлених клопотань.

Ухвалою суду від 04.03.2026, занесеною до протоколу, у задоволенні клопотань позивача про допит свідків та витребування доказів відмовлено.

Треті особи в засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином. У матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 .

Під час шлюбу у подружжя народилось 2 дітей:

- син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 ;

- син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

31.10.2015 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (дівоче прізвище - ОСОБА_8 ) зареєстрували шлюб, актовий запис 61, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 31.10.2015.

Також судом встановлено, що на праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 належала квартира, загальною площею 128,6 кв.м, житлова площа 73,4 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Титульний власник ОСОБА_6 .

27.05.2020 між подружжям ОСОБА_1 і ОСОБА_6 , які виступали відчужувачами, та ОСОБА_5 , який іменований набувачем, укладено Спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н.М. та зареєстровано в реєстрі за №312.

Предметом спадкового договору є квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 128, 6 кв. м, яка належить на праві спільної сумісної власності подружжю Відчужувачів.

Згідно п. 1 Відчужувачі після своєї смерті передають у власність Набувачу, а Набувач приймає після смерті Відчужувачів у власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 7 даного договору на Набувача покладено обов`язки щодо забезпечення Відчужувачів медикаментами, лікарськими засобами згідно рекомендацій лікаря, незалежно від вартості таких медикаментів, лікарських засобів.

Пунктом 8 передбачено, що в разі смерті одного із подружжя Відчужувачів спадщина на відповідну частку квартири переходить до іншого із подружжя, а в разі смерті другого із подружжя, нерухоме майно, що є предметом цього договору, переходить до Набувача (із врахуванням п. 9 цього договору).

Пунктом 9 встановлено, що згідно ст. 1302 ЦК України право власності на квартиру у Набувача виникає з моменту смерті Відчужувачів та відповідно до ст. 182 ЦК України підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно після смерті Відчужувачів.

Сторони також підтвердили, що цей договір відповідав їх дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається ними у відповідності зі справжньою їх волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску та на вигідних для сторін умовах і не є результатом впливу тяжких обставин, договір укладається без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення, сторони однаково розуміють значення, умови договору, його природу і правові наслідки, бажають настання саме тих правових наслідків, що створюються даним договором, а також сторони засвідчили, що договором визначені всі істотні умови, про що свідчать їх особисті підписи на договорі (пункт 10 Договору).

Пунктом 11 визначено, що спадковий договір може бути розірваний судом на вимогу Відчужувачів у разі невиконання Набувачем їх розпоряджень. Спадковий договір може бути розірваний судом на вимогу Набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень Відчужувачів.

Пунктом 12 передбачена таємність укладення даного договору, відповідно до якого відчужувачі та набувач беруть на себе обов`язок дотримуватись таємниці спадкового договору при життя Відчужувачів.

Відповідно до пункту 13 Договору, на квартиру, яка є предметом даного договору, накладається заборона відчуження. З моменту укладення цього договору Відчужувачі можуть володіти квартирою без права розпорядження нею.

Питання, не врегульовані цим договором, вирішуються відповідно до вимог чинного законодавства України. Спори між сторонами, що випливають із цього договору, в тому числі і спори, що стосуються його тлумачення, визнання недійсним чи невиконання умов, вирішуються у судовому порядку (пункт 16 Договору).

Згідно п. 17 Договору підтверджено укладення спадкового договору за письмовою згодою дружини Набувача ОСОБА_4 .

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 128, 6 кв. м, 27.05.2020 приватним нотаріусом Хребтань Н.М. було накладено обтяження: заборона на нерухоме майно, підстава виникнення обтяження: спадковий договір, серія та номер 312, виданий 27.05.2020, особа, майно якої обтяжується: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , обтяжувач ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла відчужувач за спадковим договором ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 11.03.2021.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер набувач за спадковим договором ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 13.03.2021.

Предметом розгляду даного позову є визнання спадкового договору № 312 від 27.05.2020 року таким, дія якого припинена за наслідком смерті набувача по договору, а саме ОСОБА_5 та зобов`язання приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округа Хребтань Н.М. невідкладно/негайно виконати нотаріальні обов`язки:

a) внести до Єдиного реєстру рухомого і нерухомого майна відомості про зміни у частках долі предмету Спадкового договору у зв`язку із смертю відчужувача у Спадковому договорі ОСОБА_6 та набувача у Спадковому договорі ОСОБА_5 ;

b) внести до Єдиного реєстру рухомого і нерухомого майна відомості про зняття із предмету Спадкового договору обтяження у вигляді заборони на відчуження кв. АДРЕСА_1 .

До матеріалів справи позивачем долучено лист приватного нотаріуса Хребтань Н.М. від 15.12.2023, у якому відповідачка зазначила наступне:

- Згідно заяви про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя та правовстановлюючих документів про право власності на нерухоме майно, набуте за спадковим договором від 08.12.2023 ОСОБА_1 просив скасувати обмеження щодо квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , яка є предметом спадкового договору, посвідченого 28.05.2020 нотаріусом за реєстровим №313, та видати ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя та правовстановлюючий документ про право власності на 1/2 частку на вищевказану квартиру у зв`язку з набуттям права власності на цю частку квартири за спадковим договором після смерті дружини ОСОБА_6 .

- Відповідно до підпункту 8.6 пункту 8 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, спадковим договором може бути встановлено, що в разі смерті одного з подружжя спадщина переходить до другого, а в разі смерті другого з подружжя його майно переходить до набувача за договором, що передбачено і п.8 спадкового договору, посвідчено 28.05.2020 нотаріусом за реєстровим номером №313. Разом із тим, оскільки спадковий договір є правочином, до нього не застосовуються норми спадкового права. Відповідно до положень Цивільного кодексу України існує два види спадкування: за заповітом і за законом, у зв`язку із чим видача правовстановлюючого документу на право власності на 1/2 частку на вищезазначену квартиру у зв`язку із набуттям права власності на цю частку квартири за спадковим договором після смерті дружини ОСОБА_6 , про яку просив ОСОБА_1 , законодавством не передбачена.

- У зв`язку з вищезазначеним, нотаріус запропонувала ОСОБА_1 звернутись за вирішенням набуття права власності щодо зазначеної квартири в судовому порядку.

Як пояснювала у судовому засіданні відповідачка, законодавець передбачив захисний механізм при укладенні спадкового договору подружжям на випадок смерті одного з них, а саме набувач не отримував право розпорядження і право власності на майно, передбачене у такому договорі до поки не помре останній з подружжя, тому у законодавстві і була передбачена така конструкція, що в разі смерті одного з подружжя спадщина переходить до другого, а в разі смерті другого з подружжя його майно переходить до набувача за договором. Однак ніяких реєстраційних дій з майном у такому випадку не здійснюється, частка у спільній власності не перереєстровується за тим з подружжя, хто залишився живим. У даному спорі нотаріус наголошувала, що спадковий договір дійсно припинив свою дію із смертю набувача, однак вчинити відповідні реєстраційні дії і зняти обтяження вона не може, оскільки позивач, як сторона спадкового договору, окрім припинення дії такого договору і зняття обмежень з майна, також вимагає видати йому свідоцтво на право власності на всю квартиру, хоча після припинення спадкового договору, вступають у дію норми цивільного законодавства щодо спадкування, а отже частка, що належала померлій ОСОБА_6 повинна підлягати спадкуванню на загальних підставах в порядку черговості.

Згідно зі ст. 1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа; набувачем у спадковому договорі може бути фізична особа або юридична особа (ст.1303 ЦК України).

При цьому норма ст.1307 цього Кодексу передбачає, що на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень, і на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.

Суть спадкового договору полягає в тому, що за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувача.

Спадковий договір виступає різновидом договорів про передачу майна у власність, є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно, тобто до спадкового договору застосовуються загальні положення про виконання зобов`язань.

З метою недопущення переходу майна, що є предметом спадкового договору, до третіх осіб, нотаріус одночасно з посвідченням цього договору, накладає на зазначене майно заборону відчуження та вносить відомості про нього до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тобто Цивільний кодекс встановлює гарантії додержання прав та законних інтересів учасників спадкового договору.

Відповідно до пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування, в тому числі право на обов`язкову частку.

У постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 355/385/17 зазначено, що відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

У постанові від 21 листопада 2023р. у справі № 642/4184/21 року Верховний Суд вказує, що спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08 липня 2022 року у справі №761/2536/18, постанові Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 699/396/21.

Норми статті 608 ЦК України вказують на те, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У разі смерті набувача спадковий договір вважається припиненим. У цьому випадку спадкоємці набувача мають право вимагати від відчужувача відшкодування витрат, яких вони зазнали при виконанні спадкового договору в тій частині зобов`язань, які були виконані набувачем до його смерті.

Якщо відповідно до спадкового договору набувач зобов`язаний був вчинити певні дії після смерті відчужувача, то у разі смерті набувача обов`язок вчинити ці дії переходить до його спадкоємців.

В судовому засіданні було встановлено, що набувач ОСОБА_3 за договором помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виключає можливість виконання ним цивільних зобов`язань за вказаним договором, а тому, відповідно до ст. 608 ЦК України, зазначене зобов`язання вважається припиненим.

В зв`язку з припиненням зобов`язання, також разом із цим припиняють дію заходи по забезпеченню виконання зобов`язання та обтяження.

Згідно положень ч. 1, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; п. 2, п. 27 Порядку реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, реєстрацію прав яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії, здійснюється нотаріусом, за заявою особи, яким вчиняється така дія. При цьому, документами, що підтверджують припинення цивільного права (інших речових прав на нерухоме майно) є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Правовстановлюючим документом, який підтверджує юридичний факт, факт смерті набувача відповідно до ст. ст. 2, 9, 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а так саме припинення і зобов`язання за договором (правовідносин, речових прав), відповідно до ст. 608 ЦК України є свідоцтво про смерть особи боржника.

На підставі вищевикладеного вбачається, що спадковий договір від 27.05.2020, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить визнати припиненим в зв`язку зі смерті набувача (боржника), що є підставою для приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н.М. зняти заборону відчуження спадкового майна квартири АДРЕСА_2 , яка відповідно до умов спадкового договору мала б відійти набувачу за згаданим правочином.

Щодо позовної вимоги про внесення до Єдиного реєстру рухомого і нерухомого майна відомості про зміни у частках долі предмету Спадкового договору у зв`язку із смертю відчужувача у Спадковому договорі ОСОБА_6 та набувача у Спадковому договорі ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У частині першій статті 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 71 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на момент вчинення оспорюваної постанови нотаріуса) у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини.

Аналіз статті 71 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що законодавець не пов`язує видачу свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні із спливом строку на прийняття спадщини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2020 року у справі № 130/2319/17-ц (провадження № 61-17641св19) вказано, що: «статтями 34, 71 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Отже, потрібно розрізняти ситуації, коли майно, зареєстроване за одним із подружжя на праві власності, є об`єктом права спільної сумісної власності, та коли таке майно, є особистою власністю одного із подружжя. Після смерті одно із подружжя, відкривається спадщини тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини. Отже, той з подружжя, хто є живим, реалізуючи свої права як спадкоємець, має право подати заяву про прийняття спадщини (чи відмови у її прийнятті), а також заяву про видачу свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя. У разі, якщо майно, яке зареєстроване за спадкодавцем, не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, той з подружжя, хто є живим, може подати заяву про те, що він не претендує на одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки майно є особистою приватною власністю спадкодавця. Неподання такої заяви не змінює правового режиму майна, яке входить до складу спадщини. Відповідно, заява одного із подружжя, хто є живим, про те, що він не претендує на одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки майно є особистою приватною власністю спадкодавця, підтверджує правовий статус майна померлого, як його особистого майна».

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що при задоволенні позову про оспорення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат» і належать до його виключної компетенції.

Аналогічні позиції викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі №754/16825/15-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 березня 2021 року у справі №761/36415/18).

За таких обставин суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в частині зобов`язання приватного нотаріуса внести до Єдиного реєстру рухомого і нерухомого майна відомості про зміни у частках долі предмету Спадкового договору у зв`язку із смертю відчужувача у Спадковому договорі ОСОБА_6 та набувача у Спадковому договорі ОСОБА_5 .

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 608, Главою 90 ЦК України, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Хребтань Наталії Методіївни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 , про припинення дії/розірвання спадкового договору з наслідками зняття усіх обмежень задовольнити частково.

Визнати спадковий договір від 27.05.2020 №312, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , припиненим в зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення є підставою для приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н.М. зняти заборону відчуження спадкового майна квартири АДРЕСА_2 .

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Суддя І.О. Шепетко