Справа № 643/9007/25
Провадження № 2/643/706/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бестужевські сади» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бестужевські сади» (позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (відповідач) на свою користь заборгованість за оплату комунальних послуг за договором № 260 «Про надання комунальних послуг» від 11.10.2018 в загальному розмірі 23232,40 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі та обслуговується позивачем. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 (далі Квартира). Між сторонами укладений договір про надання комунальних послуг від 11.10.2018, за умовами якого позивач надає відповідачу послуги із утримання будинку та прибудинкової території, послуги теплопостачання, послуги з забезпечення електропостачання, послуги по забезпеченню холодного водопостачання та водовідведення, вивезенню твердих побутових відходів, послуги технічного обслуговування домофону та системи відеоспостереження, послуги охорони у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач не у повному обсязі виконує обов`язки по сплаті комунальних послуг, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 23232,40 грн.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 11.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач відзив не подала.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини.

Як вбачається з Статуту ОСББ «Бестужевські сади», він створений власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків АДРЕСА_3 відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (п. 1.1.) ОСББ створено виключно для управління, утримання, обслуговування, ремонту та реконструкції житлового будинку та споруд і утримання прибудинкової території (п. 1.4.).

Згідно з п. 10.3 Статуту, член ОСББ зобов`язаний у тому числі своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі.

Відповідач є власником Квартири, що підтверджується Договором купівлі продажу квартири від 24.05.2018, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Боговською Ю.Ю. 24.05.2018, зареєстрованим в реєстрі за № 417, даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.05.2018 та даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.08.2023.

Між сторонами 11.10.2018 укладений договір № 260 про надання комунальних послуг (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, предметом цього Договору є надання виконавцем (позивачем) послуг із утримання будинку та прибудинкової території, надання послуг з теплопостачання, послуг з забезпечення електропостачання, надання послуг по забезпеченню холодного водопостачання та водовідведення у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а споживачем (відповідачем) забезпечення своєчасної сплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, передбачених цим Договором. Споживачу належить квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 18,5 кв.м.

Вказаним Договором передбачено також вивезення побутових відходів, технічне обслуговування домофону, технічне обслуговування системи відеоспостереження.

Згідно з п. 3.2.1 Договору споживач зобов`язаний сплачувати послуги в установлений Договором строк.

Позивачем з постачальниками відповідних послуг укладені договори про постачання електричної енергії, про постачання природного газу, про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, про надання послуг з вивезення побутових відходів, про відшкодування витрат, про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту системи відеоспостереження та домофонної системи, про охорону (а.с. 43-126).

Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком зафіксовано у витягу № 1 від 25.03.2025 з протоколу загальних зборів, які відбулись 30.07.2021, та складає 11,90 грн. за кожний квадратний метр. Щомісячний внесок за обслуговування домофонної та відеосистеми встановлений в розмірі 15,00 грн. при наявності домофонної трубки в квартирі, при відсутності 10 грн. з кожної квартири.

Факт надання позивачем послуг відповідачу підтверджується доданими до позову квитанціями (а.с. 129-163).

Відповідно до Акту звіряння взаємних розрахунків від 31.12.2024 за період з 01.02.2022 по 31.12.2024, складеного позивачем, розмір заборгованості за комунальні послуги за адресою Квартири становить 24090,70 грн. Як вбачається з пояснень позивача, викладених у позові, вказана сума визначена з урахуванням залишку заборгованості на 01.02.2022 в розмірі 858,30 грн. Ураховуючи наведене, сума заборгованості за період з лютого 2022 по грудень 2024 складає 23232,40 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, заборгованість відповідача за Договором період з лютого 2022 по грудень 2024 складає 23232,40 грн.

Приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положення ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про житловокомунальні послуги» в редакції до 01.05.2019 (далі Закон в редакції до 01.05.2019), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 13 Закону в редакції до 01.05.2019, одним з видів житлово-комунальних послуг є комунальні послуги, до яких відносяться централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Статтею 20 Закону в редакції до 01.05.2019 передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати житловокомунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» в редакції з 01.05.2019 (далі Закон в редакції з 01.05.2019) передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону в редакції з 01.05.2019, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 9 Закону в редакції з 01.05.2019, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 756/8056/19).

У постанові Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 зазначено, що стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», висновки суду апеляційної інстанції про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Судом з досліджених доказів встановлено, що між сторонами укладений договір, згідно з умовами якого позивач надає послуги із утримання будинку та прибудинкової території, з теплопостачання, з електропостачання, із забезпечення холодного водопостачання та водовідведення, інші послуги у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач зобов`язується своєчасно сплачувати такі послуги за встановленим тарифом у строк та на умовах, передбачених Договором.

Відповідач свої зобов`язання з оплати отриманих послуг належним чином не виконала, розмір її заборгованості згідно з дослідженими судом доказами складає 23232,40 грн.

Відповідачем розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не спростовано, контр-розрахунок нею не надано (зазначені обставини ураховуються судом, виходячи із висновків щодо застосування норм права, викладених у вказаній вище постанові Верховного Суду, а також постанові Харківського апеляційного суду від 12.10.2023 у справі № 639/5866/21).

Таким чином, відповідачем не спростовані доводи позовної заяви, надані позивачем докази, а також розмір заборгованості, завлений стороною позивача. За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наданих суду доказів та стандарту доказування більшої переконливості (більшої вірогідності), суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 23232,40 грн.

Ураховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Вирішуючи клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн., суд керується таким.

Позивач у позові зазначив, що докази розмір витрат на правничу допомогу відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України будуть надані після ухвалення рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До ухвалення рішення представник позивача згідно з клопотанням від 18.12.2025 надав суду докази розміру витрат на правничу допомогу.

Ураховуючи, що докази витрат позивача на правничу допомогу надані до ухвалення рішення у справі та позивач у позові зазначав про надання вказаних доказів на наступних стадіях розгляду справи, суд дійшов висновку, що вказані докази подані з дотриманням встановленого ЦПК України строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно з висновками щодо застосування норм права, викладеними в постанові Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 713/1890/21, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2023 в цивільній справі № 357/8277/19).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 виснувала, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення. Ураховуючи наведене, у вказаній справі Велика Палата Верховного Суду за власною ініціативою зменшила розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Повертаючись до обставин даної справи, суд зазначає, що згідно з матеріалами справи між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Архонт» в особі керівника Бєлокриницького А.О. укладений договорів про надання правової (правничої) допомоги № 02/1310/2020 від 13.10.2020, згідно з яким Адвокатське об`єднання зобов`язалось надавати позивачу правничу та/або юридичну допомогу, а позивач зобов`язався оплатити гонорар.

Відповідно до акту наданих послуг від 18.12.2025 до вказаного вище договору, Адвокатське об`єднання надало позивачу послуги при розгляді позову до відповідача. Перелік послуг наведений в акті.

Згідно з рахунком-фактурою від 18.12.2025, вартість вказаних вище послуг складає 30000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодування відповідачем, суд враховує таке.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні вказаного питання суд повинен врахувати, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Суд констатує, що предмет позову є типовим. Складання позовної заяви не потребувало докладання значних зусиль ані з точки зору визначення законодавства, яке регулює спірні правовідносини, ані з точки зору викладення обставин справи та визначення обсягу доказів, які додаються до позову. Виходячи з ціни позову, справа є малозначною.

Ураховуючи наведене та виходячи з принципів обґрунтованості і пропорційності витрат на правничу допомогу, а також засад справедливості, добросовісності та розумності цивільного судочинства, суд зменшує розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню відповідачем, до 3000,00 грн.

Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмір 3028,00 грн.

Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в загальному розмірі 6028,00 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ

Позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бестужевські сади» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бестужевські сади» заборгованість в розмірі 23232,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бестужевські сади» понесені останнім судові витрати в загальному розмірі 6028,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бестужевські сади» (61068, м. Харків, вул. Ковалівська (Бестужева), буд. № 11; р/р: № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», м. Харків, МФО 305299, ).

Відповідач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_5 ).

Суддя Д.А. Крівцов