У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року місто Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Верещінської І.В., за участю секретаря судового засідання Негари А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області Озадовського Олександра Олександровича, ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання протиправних дій, визнання рішення незаконним, скасування державної реєстрації та витребування майна,

В С Т А Н О В И В :

До Солом`янського районного суду міста Києва звернулась представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області Озадовського Олександра Олександровича, ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання протиправними дій, визнання рішення незаконним, скасування державної реєстрації та витребування майна. В позовній заяві просить суд:

Визнати дії Головного управління Держгеокадастру України у м. Києві та Київській області та дії Озадовського Олександра Олександровича Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області щодо державної реєстрації поділу земельної ділянки з кадастровим номером :72:528:0030 в результаті якого, здійснено державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :72:528:0033, :72:528:0037 -неправомірними.

Визнати рішення Головного управління Держгеокадастру України у м. Києві та Київській області та Озадовського Олександра Олександровича Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області щодо державної реєстрації поділу земельної ділянки з кадастровим номером :72:528:0030 в результаті якого, здійснено державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :72:528:0033, :72:528:0037 - незаконним, скасувати державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :72:528:0033, :72:528:0037 та зобов`язати внести відповідні записи до Поземельної книги про припинення державної кадастрової реєстрації за кадастровими номерами :72:528:0033, :72:528:0037.

Витребувати з незаконного володіння земельну ділянку з кадастровим номером :72:528:0037 від ОСОБА_3 , за яким зареєстровано вказану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка вибула з володіння власника ОСОБА_1 без її згоди.

Скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером :72:528:0037 за ОСОБА_3 , проведену на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 66147443 від 19.01.2023р., державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мінюкова-Кручина Тетяна Павлівна.

Витребувати з Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області копії заяв №№ 3B-022 та 3В-022 про державну реєстрацію земельної ділянки та електронні документи, що подавалась до них; копію (скан-копію) технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, яка розроблена ФОП ОСОБА_6 , в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :72:528:0030 і на підставі якої здійснено державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :72:528:0033, :72:528:0037 і яка міститься в електронному вигляді у розділі даних щодо земельної ділянки з кадастровим номером :72:528:0037.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :72:528:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної земельної ділянки, посилаючись на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :72:528:0030 вибула зі спільної часткової власності ОСОБА_1 без її згоди та була відчужена, також без її згоди, третій особі ОСОБА_3 , є підстави вважати, що новоутворення земельна ділянка з кадастровим номером :72:528:0037 під час розгляду даної справи може бути відчужена ОСОБА_3 на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Тому ОСОБА_1 вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку :72:528:0037 буде належним способом захисту її прав.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, приходить до виснвку, що у її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до частин 1 та 2ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 цього ж Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Як вбачається з позовних вимог, предметом заявленого позову є вимоги немайнового характеру, а саме: про визнання протиправним та скасувати наказу ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області; скасування державної реєстрації, та вимога про витребування земельної ділянки :72:528:0037.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, даний спір не пов`язаний з підтвердженням права на земельну ділянку. ОСОБА_1 при зверненні до суду зазначає, що звертається з позовом з метою захисту прав та інтересів стосовно земельної ділянки :72:528:0030, якою вона володіє на праві спільної часткової власності частка .

Заходи забезпечення позову, які просить вжити заявник, не відповідають його позовним вимогам, виходячи із того, що не вбачається реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, такий вид забезпечення позову як заборона (без визначеного кола осіб, терміну забезпечення) вчинення дій щодо користування, вчинення правочинів виходить за межі змісту позовних вимог, заявлених позивачем, а вжиті заходи не пов`язані з суб`єктивними правами позивача на предмет спору.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи викладене,суд приходить до висновку,що заява про забезпечення позову не містить жодного обґрунтування підстав заборони власнику вільно володіти та користуватись своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.11.2021 року у справі № 361/6799/14-ц, провадження № 61-16714св21 було встановлено, що позивачем заявлено вимоги про скасування державного акту про право власності на землю та визнання недійсним договору купівлі-продажу. Рішення суду за наслідками розгляду цих вимог не підлягає примусовому виконанню. Тому захід забезпечення позову у вигляді арешту земельної ділянки не є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку слід відмовити, оскільки вказаний захід забезпечення позову не є співмірним позовній вимозі про визнання протиправним та скасування рішення реєстратора.

Крім того, слід відзначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість продажу спірного майна (земельної ділянки) без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх належними доказами згідно зі статтею 81 ЦПК України, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За таких умов, суд приходить до висновку про відсутність підстав та ризиків, визначених ст. 149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області Озадовського Олександра Олександровича, ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання протиправними дій, визнання рішення незаконним, скасування державної реєстрації та витребування майна.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днівз дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В. Верещінська