Справа № 644/ 6657 /25
н/п 2-др/644/ 28 /26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(додаткове)

16 березня 2026 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретаря Трач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, заяву представника позивача адвоката Лисенка Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (до зміни назви АТ «Альфа-Банк»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

у с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Лисенко А.О. звернувся до суду з позовною заявою в інтересах позивача в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24.04.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, що зареєстрований в реєстрі за № 5882 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Сенс Банк" (на час вчинення нотаріального напису ПАТ «Альфа Банк») заборгованості за кредитним договором № 490075210 від 05.06.2008 року в розмірі 11109,86 доларів США.

При зверненні до суду з позовом, представник позивача посилався на ч. 8 ст. 141 ЦПК України відповідно до якої після ухвалення рішення суду першої інстанції, протягом 5 днів, позивач подасть до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на правничу допомогу разом з підтвердженням розміру судових витрат (витрат на правничу допомогу), які має сплатити відповідач, про що робить відповідну заяву.

Рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 22.01.2026 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24.04.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 5882.

12.02.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача - адвоката Лисенка А.О. про ухвалення додаткового рішення. В заяві представник позивача просить вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

В обґрунтування заяви адвокатом Лисенком А.О. зазначено, що 25.07.2025 між ним та ОСОБА_1 укладено Договір №1 про надання професійної правничої (правової) допомоги.

До заяви про ухвалення додаткового рішення адвокатом Лисенком А.О. додано квитанцію від 12.02.2026 про отримання від ОСОБА_1 коштів в розмірі 7000 грн, акт виконаних робіт (наданих послуг) до договору № 1 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 25.07.2025.

Адвокат Лисенко А.О. посилається на те, що в позовній заяві ним зазначалось, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу складатиме 7000 грн.

Представник позивача зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи, що повний текст рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 22.01.2026 отримано адвокатом Лисенком А.О. в особистому кабінеті за допомогою підсистеми «Електронний суд» 08.02.2026, заява про ухвалення додаткового рішенняподається у межах п`ятиденного строку з моменту ознайомлення із змістом рішення.

Адвокат Лисенко А.О. зазначає, що в даній справі витрати на професійну правову допомогу є фактичними, неминучими, співмірними зі складністю справи, обсягом робіт виконаних адвокатом та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Всі дії адвоката та складені процесуальні документи є пов`язаними з розглядом справи, передбаченими ЦПК України та необхідними для всебічного та швидкого розгляду справи.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Від представника відповідача - адвоката Кравцової С.М. через систему «Електронний суд» надійшли заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки АТ «СЕНС БАНК» не погоджується із заявленими позивачем судовими витратами.

В обґрунтування заперечень представник відповідача посилається на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим

По своїй суті позовна заява про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не є складною за її змістом, оскільки відповідно до статистики, яка є загальнодоступної інформацією таким заяв до судів подається щодня майже п`ятдесят. Для складання такої позовної заяви не потрібно витрачати значний час і проводити аналіз великої кількості нормативно-правових актів, що повністю виключає його складність, а відповідно і розмір заявлених витрат на правничу допомогу. Те, що по суті типові позовна заява та заява про забезпечення позову являються на думку представника позивача такими складними, що вартість за їх складання становить 7000,00 грн., ще не означає, що вони є складними, і розмір їх вартості становить заявлену суму. Враховуючи викладене вище, оскільки АТ «Сенс Банк» не визнає заявлений позивачем розмір судових витрат, представник відповідача просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які заявлені позивачем, оскільки заявлений розмір значно завищений.

Представник позивача - адвокат Лисенко А.О. та представник відповідача - адвокат Кравцова С.М. в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлялися своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи те, що присутність сторін у судовому засідання при вирішення питання про розподіл судових витрат не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат за відсутності сторін.

Суд дослідивши позовну заяву з доданими до неї матеріалами, докази надані представником позивача на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 22.01.2026 ухваленим по цивільній справі № 644/6657/25 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24.04.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 5882 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» на теперішній час АТ "Сенс Банк" заборгованості за кредитним договором № 490075210 від 05.06.2008 року в розмірі 11109,86 доларів США.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи з положень статей 137, 141ЦПК України, статті 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Таким чином, суд зобов`язаний з урахуванням обставин і складності справи надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого, надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально (без надання оцінки доказам та аргументам) вказати про відсутність підстав для компенсації таких витрат на користь позивача за рахунок відповідача.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Дослідивши матеріали справи та докази, надані представником позивача - адвокатом Лисенком А.О.в обґрунтування вимог на відшкодування витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що такі витрати підлягають частковому задоволенню.

Частинами першою та другою ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 вказаного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

На підтвердження повноважень представником відповідача адвокатомЛисенком А.О. до матеріалів справи додано ордер від 28.05.2025 на надання ОСОБА_1 правничої (правової) допомоги, копію договору № 1 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 25.07.2025; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;

До заяви про ухвалення додаткового рішення в обґрунтування понесених позивачем витрат на правову допомогу адвокатом Лисенком А.О. додано також квитанцію від 12.02.2026 про отримання від ОСОБА_1 коштів в розмірі 7000 грн, акт виконаних робіт (наданих послуг) до договору № 1 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 25.07.2025.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір коштів, які адвокат Лисенко А.О. просить стягнути з відповідача на користь позивача в якості витрат на професійну правничу допомогу визначені адвокатом у розмірі 7000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Заявлені витрати на правову допомогу на загальну суму 7000,00 грн. є очевидно не співмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг та сам розмір є явно завищеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Згідно п. 8 ч. 2 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Суд, дослідивши позовну заяву з доданими до неї матеріалами, докази надані на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, вважає, що судові витрати в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями встановлених статтями 137 та 141 ЦПК України, обґрунтованості та пропорційності предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та те, що відповідач позов визнала до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та про необхідність стягнення з відповідача судових витрат понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу адвоката Лисенка А.О. в розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 133, 134, 137, 141-142, 270, 260-261, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Лисенка Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути зАкціонерного товариства «СЕНС БАНК» (ідентифікаційний код юридичної особи в , місцезнаходження: 03150, місто Київ, Велика Васильківська, 100) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.03.2026.

Суддя: А. К. Сітало