Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження №2/711/343/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

27 січня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Буйновській А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоексплуатація № 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоексплуатація № 1» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.09.2019 між ТОВ «Житлоексплуатація № 1» (надалі - Виконавець) та уповноваженою особою, обраною на загальних зборах будинку Захисників України (попередня назва вул. Волкова) № 101 (надалі - Замовник) укладено договір № 1 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Власники квартир керувалися Законом України № 417-VIII від 14.05.2015 «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Як зазначено, власник квартири АДРЕСА_1 , за яким закріплено особистий рахунок квартири (о/р НОМЕР_1 ), протягом тривалого проміжку часу не виконує своїх зобов`язань по оплаті житлово-комунальних послуг, що є грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Враховуючи зазначені вище обставини, позивач просить стягнути з відповідача - власника квартири АДРЕСА_1 , за яким закріплено особистий рахунок квартири (о/р НОМЕР_1 ) на свою користь заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 16664 грн. 71 коп. та понесені витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою суду від 20.11.2025 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Вказана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Водночас, 27.01.2026 директором ТОВ «Житлоексплуатація № 1» Музикою І.Н. подано до суду письмову заяву від 27.01.2026 про розгляд справи без участі представника Товариства за наявними в справі доказами, а також про можливість проведення заочного розгляду справи.

У судове засідання відповідач не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за відомим зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст.ст. 130, 131, 223 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано.

Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, яка повідомлялася судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, а представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.09.2019 між ТОВ «Житлоексплуатація № 1» (надалі - Виконавець) та уповноваженою особою, обраною на загальних зборах будинку Захисників України (попередня назва вул. Волкова), будинок № 101 (надалі - Замовник) укладено договір № 1 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Власники квартир керувалися Законом України № 417-VIII від 14.05.2015 «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Пунктом 1 Договору сторони визначили, що Управитель зобов`язується надавати власнику послугу з управління багатоквартирним будинком (далі послуга з управління), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (далі будинком), а власник зобов`язується оплачувати послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

Так, відповідно до п. 3 вказаного Договору, позивач (за текстом договору Виконавець) прийняв на себе функції по управлінню житловим будинком, що включає наступне:

- утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладання індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем);

- купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

- поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до п. 9 Договору сторони погодили, що ціна послуги з управління становить 3 грн. 20 коп. на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає:

- витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 2 грн. 75 коп., відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території (далі кошторис витрат), що міститься у додатку 1 цього договору;

- винагороду управителю в розмірі 0,45 гривень на місяць.

Плата за послугу з управління нараховується щомісячно управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. За бажанням власника, оплата послуги може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів (п. 10 Договору).

Як вбачається з п.п. 29, 30 Договору, сторони визначили, що вказаний договір набирає чинності із дня його підписання та укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на один рік.

За відомостями, які надані департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради № 23242/33573-01-10 від 13.11.2025, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16.05.1974 і дотепер.Тож, відповідно, є споживачем послуг з управління будинком та прибудинковою територією, які надаються ТОВ «Житлоексплуатація №1» (ІКЮО в ЄДРПОУ - 33018250).

Крім того, за відповідачем ОСОБА_1 закріплено особистий рахунок квартири (о/р НОМЕР_2 ) та згідно з випискою по вказаному особовому рахунку, остання, протягом тривалого проміжку часу не виконує своїх зобов`язань по оплаті житлово-комунальних послуг, внаслідок чого, станом на 31.10.2025 в неї утворилась заборгованість в загальній сумі 16664 грн. 71 коп.

У матеріалах справи відсутні відомості про наявність окремого договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між відповідачем та ТОВ «Житлоексплуатація № 1». Водночас, відсутність такого договору не є підставою для відмови в задоволенні позову, зокрема, не свідчить про відсутність у відповідача обов`язку сплачувати нараховані кошти за надані позивачем послуги з управління будинком та прибудинковою територією.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі Закон України №417-VIII від 14.05.2015, який діє з 01.07.2015, зокрема і на час виникнення спірних правовідносин), обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, визначається пропорційно до його частки співвласника. Співвласник звільняється від відповідальності за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, якщо доведе, що належним чином виконав відповідні обов`язки співвласника. Обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором про надання комунальної послуги визначається відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07.06.2018, що чинна з 09.06.2018; діє в частині положень частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18 з 01.01.2019; введено Закон в дію з 01.05.2019 відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку (п. 1 ч. 1 ст. 5 цього Закону). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону.

Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, в редакції, що чинна з 09.06.2018, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори, рішення яких є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України №417-VIII від 14.05.2015, управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Крім іншого, співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги (ч. 1 ст. 7 Закону України №417-VIII від 14.05.2015).

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (ч. 2 ст. 7 Закону України №417-VIII від 14.05.2015).

Згідно із ст. 12 Закону України №417-VIII від 14.05.2015, витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Законом України №417-VIII від 14.05.2015 визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Отже, відповідач ОСОБА_1 плату за послуги з управління будинком та прибудинковою територією не здійснювала своєчасно та в повному обсязі, і згідно з операцією по особовому рахунку № НОМЕР_2 (а.с. 19, 20), наданого ТОВ «Житлоексплуатація № 1», станом на 31.10.2025, має заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 16664 грн. 71 коп.

Такі обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо оплати наданих житлово-комунальних послуг та не сплачує заборгованість. Крім того, судом встановлено, що відповідач, фактично споживаючи зазначені вище послуги, не надсилала позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі.

Суд також звертає увагу на те, що правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності.

Обов`язок по утриманню майна, включаючи обов`язок по сплаті житлово-комунальних послуг, покладається законом на відповідача, як на власника квартири, незалежно від факту його реєстрації чи проживання у житловому приміщенні. Частиною 3 статті 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не передбачено договором або законом.

За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що ТОВ «Житлоексплуатація № 1» надавало відповідачу послуги з управління будинком та прибудинкової території, факт надання яких не спростовано відповідачем.

Умова про погашення обов`язкових платежів, нарахованих ТОВ «Житлоексплуатація № 1» на виконання статутних цілей з метою забезпечення нормальної діяльності позивача є обов`язком, а не правом відповідача.

Тож встановлено, що борг відповідача перед позивачем за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової територій виник станом на 31.10.2025 та становить 16664 грн. 71 коп. Вказаний борг нарахований, виходячи із загальної площі квартири та відповідно до наказів ТОВ «Житлоексплуатація № 1» «Про зміну тарифу на послугу з управління будинком АДРЕСА_2 ». Оскільки відповідач оплату заборгованості за послуги не здійснює, існуюча заборгованість перешкоджає, в свою чергу, належному виконанню позивачем передбачених зобов`язань по утриманню будинку та прибудинкової території у належному технічному та санітарному стані, а також закупівлі електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Ухилення відповідача від сплати належних платежів створює для позивача проблемне фінансове навантаження в процесі утримання будинку та прибудинкової території.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, а тому слід стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з утримання та управління будинком, спорудою та прибудинковою територією у розмірі 16664 грн. 71 коп.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним документом № 4753 від 30.10.2025.

Тож, враховуючи те, що позовні вимоги ТОВ «Житлоексплуатація № 1» задоволено в повному обсязі, тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-73, 141, 259, 268, 280-282 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП дані відсутні) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоексплуатація №1» (9, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 345) заборгованість за послуги з утримання та управління будинком, спорудою та прибудинковою територією у розмірі 16664грн. 71коп., а також судовий збір у розмірі 3028грн. 00коп., а всього 19692грн. 71коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 17.02.2026.

Головуючий суддя С.М. Позарецька