Справа № 758/1608/26
У Х В А Л А

09 лютого 2026 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Якимець О.І., розглянувши матеріали заяви поданої у порядку окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Новокаховська міська військова адміністрація Каховського району Херсонської області, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про встановлення юридичного факту,

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду з заявою у якій просить встановити юридичний факт, державної реєстрації Каховським міським бюро технічної інвентаризації, про що зроблено запис у реєстрову книгу за номером 2379/14 від 04.10.2002 квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 11.09.2002 року на регіональній універсальній товарній біржі «Таврійська».

В заяві зазначається, що 11.09.2002 ОСОБА_1 придбала на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 .

З метою подальшої реалізації прав власника щодо звернення за відшкодуванням шкоди завданої країною-агресором заявниця звернулася через ЦНАП до державного реєстратора за внесенням відомостей про право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Проте, рішенням державного реєстратора № 81781603 від 10.11.2025 їй було відмовлено в державній реєстрації прав на нерухоме майно.

Дослідивши матеріли справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий та судовий.

Верховний Суд у постанові від 10 липня 2024 року у справі № 213/3417/23 зазначив, що суддя, приймаючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Отож судовий порядок встановлення факту, що має юридичне значення, використовується лише у випадку, коли чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку його встановлення.

Заявник у своїй заяві вказує, що з метою реєстрації свого права власності на квартиру вона звернулась до державного реєстратора за внесенням відомостей про право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень

Рішенням державного реєстратора № 81781603 від 10.11.2025 їй було відмовлено в державній реєстрації прав на нерухоме майно.

У своєму рішенні державний реєстратор зазначила, що: «Згідно пунктів І, 2 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Під час розгляду заяви було здійснено консолідований пошук інформації в Державному реєстрі речових прав та реєстрах до 2013 року, в результаті якого встановлено, що інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 у Реєстрі прав власності відсутня. Враховуючи вищевикладене, направлено запит до Новокаховська міська військова адміністрація Каховського району Херсонської області та Херсонської обласної ради. Згідно відповідей, Каховське БТІ починаючи з 24 лютого 2022 року перебуває в тимчасовій окупації з відповідними обмеженнями щодо своєї діяльності. Враховуючи швидкість окупації, перебування під ворожою владою з першого дня війни та нічний час початку бойових дій евакуація установчих документів, архівних відомостей, інформаційних носіїв не передбачалась можливою, що, у свою чергу, унеможливлює надання запитуваної інформації у зв`язку з її відсутністю».

Як визначено статтею 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як визначив Верховний Суд у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Також Верховним Судом у постанові від 13 травня 2019 року у справі № 905/494/18 зазначено, що у разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду, як правило, у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. У таких випадках суб`єктивне право власності іншими особами не порушується, однак, відповідачами в таких справах є особи, які не визнають належності на праві власності майна позивачу у зв`язку з відсутністю у нього відповідного документа.

У даному випадку правовстановлюючі документи на будинок у заявника не втрачені, натомість фактично відсутня можливість отримати документи, які зберігаються у Комунальному підприємстві «Каховське міське бюро технічної інвентаризації» та посвідчують державну реєстрацію права власності заявників на нерухоме майно.

Саме через відсутність цих документів заявникам відмовлено у державній реєстрації їх права власності на будинок.

Отже у даному випадку, оскільки державою не визнається факт набуття заявником права власності на нерухоме майно, тому заявник має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на зазначене майно і відповідно державна реєстрація в цьому випадку здійснюється на підставі рішення суду про визнання права власності в судовому порядку, або може оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення державного реєстратора про відмову в проведенні реєстраційних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

З огляду на викладене, факт, який заявник просить встановити суд, не може встановлюватись в окремому провадженні, оскільки законодавством передбачено інший порядок його встановлення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Водночас суд роз`яснює заявникам, що вони вправі оскаржити в порядку адміністративного судочинства дії державного реєстратора про відмову внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або звернутися до суду з позовом про визнання права власності.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 258-260, 293, 315 ЦПК України ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Новокаховська міська військова адміністрація Каховського району Херсонської області, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу - відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О. І. Якимець