Справа №: 343/2361/25
Провадження №: 2/343/389/26
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря судового засідання Бойків В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_1 на свою користь борг за договором позики № -54458 від 12.03.2021 року в розмірі 27 268,00 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 12.03.2021 року між ТзОВ «Фінансова Компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця було укладено договір № -54458 про надання споживчого кредиту, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто було укладено кредитний договір у вигляді електронного документа згідно вимог ст. 639 ЦК України, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор. Відповідно до умов договору, ТзОВ «Фінансова Компанія «Інкасо Фінанс» взяло на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 4 000,00 грн. на строк 20 днів, зі сплатою процентів за ставкою 1,95 % за кожен день користування кредитом. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування цих коштів на банківський картковий рахунок ОСОБА_1 07 вересня 2021 року між ТзОВ «Фінансова Компанія «Інкасо Фінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 07-09/21, у відповідності до якого ТзОВ «Фінансова Компанія «Інкасо Фінанс» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» належне йому право вимагати повернення коштів, зокрема, за договором № -54458. 10 січня 2023 року між ТзОВ «Коллект Центр» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 10-01/2023, у відповідності до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «Коллект Центр» належне йому право вимагати повернення коштів за вказаним вище кредитним договором. Відповідач кредитні кошти не повернув у повному обсязі та не виконав інші грошові зобов`язання, тому станом на день формування позовної заяви у нього наявна заборгованість за договором позики № -54458 від 12.03.2021 року в розмірі 27 268,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 4 000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги 23 268,00 грн. Вказані дії відповідача свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_1 згідно довіреності від 29.11.2025 року (а.с. 162) адвокат Підодвірний Т.І. подав відзив на позовну заяву (а.с. 157-161), в якому просив відмовити ТзОВ «Коллект Центр» у задоволенні позову з тих підстав, що у матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують укладення кредитного договору: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, інформація про ідентифікацію позичальника, відповідь особи про прийняття пропозиції (акцепт), підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник при укладанні договору. Крім того, неможливо перевірити підписання договору також кредитодавцем, адже тільки докази накладення кваліфікованого електронного підпису первісним кредитором можуть слугувати підтвердженням таких фактів. Таким чином, позивачем не доведено факту укладення договору позики № -54458 від 12.03.2021 року, що свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Більш того, позивачем до заяви додано лист ТзОВ «Універсальні платіжні рішення», який не містить даних про відповідача, призначення платежу, тому не може бути належним та допустимим доказом отримання ОСОБА_1 кредитних коштів.

Представник позивача згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 6) керівник ОСОБА_2 подала до суду відповідь на відзив та письмові пояснення (а.с. 164-168,193-195), в яких вказала, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої було перераховано грошові кошти. Крім того, ідентифікація здійснювалася в ІТС, що належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані відповідача (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення договору від його імені іншою особою, відповідачем не надані. Договір позики відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін, якими було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, зокрема, щодо порядку нарахування та оплати процентів за договором, можливості продовження строку користування кредитними коштами в порядку та на умовах визначених договором. Позичальник був ознайомлений з умовами договору, висловив своє волевиявлення шляхом його підписання, що свідчить про прийняття ним таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків. Таким чином, між первісним кредитором та відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4 000,00 грн. Враховуючи, що первісний кредитор не є банком, відповідна операція була здійснена оператором платіжних послуг на підставі укладеного між ними договору, який є частиною господарської діяльності товариства. Позикодавець не отримує повні реквізити банківської карти, які необхідні для здійснення операцій по картці через мережу інтернет, по яких використовуються відповідні сертифіковані платіжними системами сервіси. Реквізити платіжної картки позичальник власноручно вказав при заповненні форм на сайті кредитодавця. Відтак, довідка ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» є належним доказом видачі кредиту. Відповідач тривалий час частково сплачував заборгованість по кредиту, що свідчить про визнання ним кредитних правовідносин, факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, оскільки вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. Так, відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явилася, в позовній заяві зазначила клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с. 5).

Відповідач та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, не повідомивши про причини неявки, хоч були належно повідомлені про час та місце розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Судом встановлено, що 12 березня 2021 року між ТзОВ «Фінансова Компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно якого товариство надало відповідачу кредит в розмірі 4 000,00 грн. шляхом перерахунку за реквізитами платіжної карти НОМЕР_1 , строком на 20 днів (до 01.04.2021 року включно), що підтверджується договором позики № -54458, додатком № 1 до договору (графіком платежів) та паспортом споживчого кредиту продукту «Проста Позика» від 12.03.2021 року, підписаними ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором «P242TA9H» (а.с. 8-16).

Згідно п. 2.7 вказаного договору, плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування кредитом, визначеному в п.п. 2.3 цього договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку кредитора й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства.

Як вбачається з додатку № 1 до договору позики (графіку платежів), розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом складає 1,95 %.

Згідно листа ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2873_47 від 06.10.2025 року (а.с. 19) на адресу ТзОВ «Фінансова Компанія «Інкасо Фінанс», вказаним товариством повідомлено про те, що на виконання умов договору про переказ коштів № ФК-П-20/08-08 від 20.08.2020 року ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» 12.03.2021 року о 17:58:09 перераховано грошові кошти в сумі 4 000,00 грн. в системі iPay.ua на банківську картку № НОМЕР_2 .

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 12.03.2021 року о 17:51:49 відповідач підписав електронний договір позики № -54458 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та в той же день о 17:58:09 отримав від ТзОВ «Фінансова Компанія «Інкасо Фінанс» кредитні кошти в сумі 4 000,00 грн. на банківську карту, вказану в ним в договорі.

ТзОВ «Фінансова Компанія «Інкасо Фінанс» надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань.

З наданого ТзОВ «Фінансова Компанія «Інкасо Фінанс» розрахунку заборгованості за кредитним договором № -54458 від 12.03.2021 року (а.с. 21-23) вбачається, що борг ОСОБА_1 по даному договору станом на день відступлення прав вимоги (07.09.2021 року) становить 5 350,00 грн. з яких: 4 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 1 350,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.

При цьому, з даного розрахунку вбачається, що відповідач ОСОБА_1 здійснив декілька платежів на погашення боргу, а саме: 01.04.2021 року 800,00 грн., 12.04.2021 року 353,00 грн. та 800,00 грн., 29.04.2021 року 1 105,00 грн. та 1 440,00 грн., а всього на загальну суму 4 498,00 грн., чим вчинив конклюдентні дії щодо кредитного договору № -54458 від 12.03.2021 року.

Як встановлено з договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 07-09/21 від 07.09.2021 року та додатків до нього, акту прийому-передачі Реєстру боржників до вказаного договору, платіжного доручення № 315590001 від 24.12.2021 року на суму 685 829,32 грн. та Реєстру боржників до договору факторингу № 07-09/21 від 07.09.2021 року та витягу з даного Реєстру (а.с. 26-38), право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № -54458 ТзОВ «Фінансова Компанія «Інкасо Фінанс» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» на суму 5 350,00 грн.

В подальшому, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до ОСОБА_1 по вказаному договору позики ТзОВ «Коллект Центр» на суму заборгованості 27 268,00 грн., що підтверджується договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року та додатків до нього, актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року, актами прийому-передачі Реєстру боржників за даним договором, Реєстром боржників до договору 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 та витягом з даного Реєстру (а.с. 39-57).

З наданих ТзОВ «Вердикт Капітал» розрахунку заборгованості за кредитним договором № -54458 від 12.03.2021 року та розрахунку заборгованості перед ТзОВ «Коллект Центр» (а.с. 24-25) вбачається, що борг ОСОБА_1 по даному договору станом на 06.11.2025 року становить 27 268,00 грн. з яких: 4 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 23 268,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками на дату відступлення права вимоги (10.01.2023 року).

Суд погоджується з тим, що відповідач ОСОБА_1 не дотримався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, внаслідок чого за ним правомірно числиться заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 4 000,00 грн. та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 1 350,00 грн.

Що стосується стягнення з відповідача 21 918,00 грн. нарахованої ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за відсотками за понадстрокове користування позикою, то суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Згідно умов договору позики № -54458 від 12.03.2021 року (п. 2.3), строк позики становить 20 діб, а датою повернення позики 01.04.2021 року включно. Таким чином, строк кредитування сплив 01 квітня 2021 року.

Позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для пролонгації строку договору позики, а отже, у позикодавця виникло право нарахування процентів за цим договором тільки у межах строку його дії до 01 квітня 2021 року.

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

За таких обставин, відсутні підстави для нарахування відповідачу відсотків за понадстрокове користування позикою за період з 07.09.2021 року по 10.01.2023 року, а тому в задоволенні вимоги позивача про стягнення 21 918,00 грн. заборгованості за відсотками за понадстрокове користування позикою слід відмовити.

Разом з тим, суд критично оцінює доводи представника відповідача у відзиві на позов про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази укладення договору позики № -54458 від 12.03.2021 року, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами беззаперечно підтверджено факт укладення даного договору між відповідачем та первісним кредитором ТзОВ «Фінансова Компанія «Інкасо Фінанс» за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця, який підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором «P242TA9H» в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто було укладено кредитний договір у вигляді електронного документа згідно вимог ст. 639 ЦК України.

Факт укладення цього договору підтверджується і діями відповідача, який сплатив первісному кредитору кошти на загальну суму 4 498,00 грн., тобто добровільно частково виконував цей договір.

Також безпідставним вважає суд посилання представника відповідача на відсутність доказів надання відповідачу кредитних коштів, оскільки факт погашення останнім процентів за користування позикою підтверджує те, що ОСОБА_1 користувався наданими йому кредитними коштами, тобто ці кошти були йому перераховані.

За викладених обставин, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 істотно порушив умови укладеного з первісним кредитором кредитного договору, своєчасно кредит не погашав та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення і з нього на користь ТзОВ «Коллект Центр» слід стягнути 5 350,00 грн. заборгованості за договором позики № -54458 від 12.03.2021 року, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 4 000,00 грн. та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками на дату відступлення права вимоги (07.09.2021 року) 1 350,00 грн.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, в ч. 1 якої зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу до позову долучено договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, укладений між ТзОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 915 від 01.10.2025 року та витяг з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року, відповідно до яких загальна вартість наданих послуг становить 13 000,00 грн. (а.с. 65-67,70-71).

Виходячи з викладеного, оскільки суд задоволив позовні вимоги позивача на 19,62 %, то на його користь пропорційно слід стягнути з відповідача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 550,60 грн.

При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд також враховує те, що дана справа є малозначною, не високої складності, не потребує значного обсягу часу, оскільки сам позов є шаблонним і не складним в написанні, а участі в судових засіданнях представник позивача не приймав.

Також з відповідача на користь позивача слід стягнути 19,62 % сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що був сплачений згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № від 21.11.2025 року в розмірі 2442,40 грн. (а.с. 7), який становитиме 475,27 грн.

На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,530,536,610,611,626,638,1048-1050,1054,1056-1 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором позики № -54458 від 12.03.2021 року в розмірі 5 350,00 грн. (п`ять тисяч триста п`ятдесят гривень), а також 475,27 грн. (чотириста сімдесят п`ять гривень і 27 копійок) відшкодування сплаченого судового збору та 2 550,60 грн. (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень та 60 копійок) витрат за надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» професійної правової допомоги адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», що знаходиться за адресою: 01133, м.Київ вул. Мечнікова, 3, офіс 306, .

Відповідач: ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя: