Провадження № 2/211/1695/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Бірж Д.В.

за відсутності: сторін по справі,

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 4838557 від 01.06.2021 року у розмірі 35400,00 грн., вказавши, що 01.06.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4838557 відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» надав відповідачу кредит в сумі 8000 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки. 26.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №26-07/2024, згідно якого до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за цим договором. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вказаному кредитному договору у відповідача перед позивачем виник борг по ним в загальній сумі 35400,00 грн.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача адвокат Фролова Н.В. 12 листопада 2025 року подала до суду відзив на позовну заяву, де вказала, що позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідач договір про споживчий кредит № 4838557 від 01.06.2021 року з ТОВ «МІЛОАН» не укладала та коштів за даним договором не отримувала.

05 березня 2026 року представник позивача надав до суду системою «електронний суд» заяву про відмову від позову та закриття провадження у справі. Також просив розглянути питання щодо повернення судового збору відповідно до ст. 142 ЦПК України.

Представник відповідача адвокат Фролова Н.В. 09 березня 2026 року подала до суду заяву про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11000,00 грн.

Позивачем 12 березня 2026 року було подане заперечення на професійну правничу допомогу, у якому просили залишити заяву представника відповідача Фролової Н.В. про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11000,00 грн. без задоволення.

У судове засідання 17.03.2026 року сторони не з`явились.

Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Фролова Н.В. звернулася до суду із заявою про розгляд справи без участі сторони відповідача. Просить заяву позивача про відмову від позову та закриття провадження у справі задовольнити. Також просить задовольнити заяву відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно до п.4 ч.1 ст.255 суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

У зв`язку з тим, що представник позивача відмовився від позову, і це не порушує будь-чиї права або інтереси, суд приймає відмову позивача від позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно квитанцій позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Враховуючи викладене, та те, що підстав для відмови в прийнятті заяви про відмову від позову та закриття провадження по справі судом не встановлено, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відмовою позивача від позову та повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні вищевказаного позову до суду.

Що стосується витрат відповідача на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Представник відповідача просить стягнути з позивача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 11000,00 грн.

Судом встановлено, що відповідно до Договору про споживчий кредит № 4838557 від 01.06.2021 року, даний договір було укладено між ТОВ «МІЛОАН» в особі генерального директора Вініченко Олексія Віталійовича та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 1.2 вказаного Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8000,00 грн. у валюті : Українські гривні. Пунктом 1.3 передбачено, що кредит надається строком на 15 днів з 01.06.2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 16.06.2021 (п. 1.4).

26.07.2024року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №26-07/2024, згідно якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги до боржників, у тому числі за укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 договором № 4838557 від 01.06.2021 року. Реєстр боржників додається.

З доданої квитанції № afe656cd-2861-49f6-aef1-ac23e12b1c0a_63097215 Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Елаєнс» від 01.06.2021 року вбачається, що ТОВ «Мілоан» на виконання умов кредитного договору № 4838557 від 01.06.2021 року ( ОСОБА_1 , ) перерахувало шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки № НОМЕР_1 кошти в розмірі 8000,00 грн.

На виконання ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 09.02.2026 року АТ «Державний ощадний банк України» 16.02.2026 року було надано відповідь, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) банківська платіжна карта № НОМЕР_1 не емітувалася.

У зв`язку із чим представником позивача і було подано заяву про відмову від позову.

Отже судом встановлено, що первісним кредитором є ТОВ «МІЛОАН» яке відступило позивачу ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитним договором № 4838557 від 01.06.2021 року, який на момент звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 не міг знати про існування обставин щодо переказу коштів на картку іншої особи.

А тому звернення позивача до суду, не може свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правничу допомогу.

При цьому наявність порушених, не визнаних, оспорених прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, та визначення осіб, якими такі права були порушені, встановлюється судом за наслідками розгляду справи по суті на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч.3ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно звернення за отриманням правової допомоги у справі є правом відповідача, а не обов`язком.

За змістом ч.5 ст.142 ЦПК України стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету, наприклад ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 по справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 по справі № 922/592/17, від 24.03.2021 по справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 по справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 по справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 по справі № 924/804/20, від 15.09.2021 по справі № 902/136/21.

Відтак, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача. Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Отже, проаналізувавши в сукупності діюче законодавство, встановлені вище обставини, суд прийшов до висновку, що у разі доведення особою, яка звернулася до суду з заявою про відкшодування понесених витрат на правничу допомогу, необгрунтованості дій позивача, у нього виникає право на відшкодування таких витрат, проте, понесення їх, розмір, неминучість підлягають до доведення належними та допустимими доказами.

Зважаючи на те, що закриття провадження у справі не свідчить про його безпідставність і необґрунтованість, а достовірних доказів необгрунтованості дій позивача судом не встановлено, відтак суд прийшов до висновку, що заявником не доведено необґрунтованості дій позивача при пред`явленні позову, а відтак права на відшкодування понесених витрат у ОСОБА_1 не виникає. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання необґрунтоване та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 43, 206, 260, 274, 352-355 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Прийняти відмову позивача від позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором та закрити провадження у справі.

Роз`яснити що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» () 50 відсотків суми судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп., який було сплачено на рахунок суду згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № від 10.10.2025 року.

Відмовити представнику відповідача ОСОБА_1 адвокату Фроловій Надії Василівни у задоволенні клопотання про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена удень її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С. В. Ткаченко