Номер провадження: 22-ц/813/818/26
Справа № 501/2439/22
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», представника Пучкової Л.А.,

від відповідача ОСОБА_1 - не з`явились,

переглянувши справу №501/2439/22 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 лютого 2023 року у складі судді Петрюченко М.І., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 06 серпня 2022 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №ODILGK01420097 від 02 червня 2006 року, за яким надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 15000,00 доларів США на придбання нерухомості та в розмірі 3825,00 доларів США на сплату страхових платежів під проценти за користування коштами, строком кредитування по 02 червня 2021 року. Відповідач ОСОБА_1 допустила невиконання зобов`язань за кредитним договором.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №ODILGK01420097 від 02 червня 2006 року заборгованість станом на 17 серпня 2022 року за кредитом (тілом кредиту) в сумі 6924,56 доларів США, за процентами за користування кредитом в сумі 7152,70 доларів США, комісію в сумі 2677,50 доларів США, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань в сумі 12307,80 доларів США, а всього заборгованість в загальній сумі 29062,56 доларів США та судові витрати (т.1 а.с.2-3).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 26 вересня 2022 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.24-25).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, зазначивши у відзиві, що виконання зобов`язання за Кредитним договором №ODILGK01420097 від 02 червня 2006 року було забезпечено іпотечним договором від 02 червня 2006 року, за яким в іпотеку було передано квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі іпотечного договору приватний нотаріус Савченко С.В. зареєструвала 07 червня 2016 року право власності на квартиру за АТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21 квітня 2014 року в справі №501/4815/13-ц в рахунок заборгованості за кредитним договором у розмірі 8552,52 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки АТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, виселено ОСОБА_1 з квартири. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2016 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 квітня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 15 червня 2016 року рішення апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 квітня 2014 року скасовано в частині звернення стягнення на предмет іпотеки із залишенням в цій частині вимог без розгляду за заявою АТ КБ «ПриватБанк» (07 жовтня 2016 року було зареєстровано право власності АТ КБ «ПриватБанк» на предмет іпотеки у позасудовому порядку на підставі застереження в іпотечному договорі). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 квітня 2014 року в частині виселення скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у виселенні ОСОБА_1 з квартири.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04 лютого 2019 року в справі №501/1009/17, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, скасовано рішення від 12 жовтня 2016 року приватного нотаріуса Савченко С.В. про реєстрацію за АТ КБ «ПриватБанк» на підставі застереження в іпотечному договорі права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано в державному реєстрі прав на нерухоме майно реєстраційний запис про право власності АТ КБ «ПриватБанк» на квартиру; поновлено відомості у держаних реєстрах щодо нерухомого майна, які передували скасованим записам.

Відповідач ОСОБА_1 зазначила, що повністю погасила кредитну заборгованість, що підтверджує довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 30 жовтня 2017 року про відсутність заборгованості (т.1 а.с.30-32).

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» надав відповідь на відзив, за змістом якої вказано, що за наслідками ухвалення судових рішень у справі №501/1009/17 зобов`язання відповідача за кредитним договором не припинилися, право вимоги Банку про повернення кредиту та сплату процентів залишилося дійсним і підлягає судовому захисту. Раніше прийняті судові рішення не припинили дію кредитного договору та не звільнити відповідача від відповідальності за зобов`язання по кредитному договору. За кредитним договором рахується заборгованість (т.1 а.с.72-73).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 14 грудня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (т.1 а.с.102).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21 лютого 2023 року в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.107-111).

Висновок суду мотивовано тим, що згідно наданої відповідачем ОСОБА_1 довідки від 10 жовтня 2017 року заборгованість за Кредитним договором №ODILGK01420097 від 02 червня 2006 року відсутня; позивач АТ КБ «ПриватБанк» не спростував відсутність заборгованості, з огляду на що суд дійшов висновку про відмову в позові з підстав погашення заборгованості у повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду (т.1 а.с.124).

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.1 а.с.114-116).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення полягає у невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права. Довідка АТ КБ «ПриватБанк» від 30 жовтня 2017 року відображає стан заборгованості саме на дату 30 жовтня 2017 року. Заявлена у позові заборгованість утворилася пізніше, а саме після скасування рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04 лютого 2019 року у справі №501/1009/17 рішення приватного нотаріуса від 12 жовтня 2016 року про реєстрацію права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку на підставі застереження в іпотечному договорі за АТ КБ «ПриватБанк». Тобто, станом на дату видачі довідки від 30 жовтня 2017 року про відсутність кредитної заборгованості за АТ КБ «ПриватБанк» було зареєстровано право власності на предмет іпотеки. З доданої до відповіді на позов виписки по рахунку №29…..8624 вбачається, що погашення заборгованості відбулося 02 листопада 2016 року за внутрішнім документом Банку про результати реєстрації за Банком предмета іпотеки. Після скасування реєстраційного запису права власності на предмет іпотеки за АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість ОСОБА_1 була поновлена та станом на 17 серпня 2022 року склала 29062,56 доларів США.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечила щодо змісту і вимог апеляційної скарги, пославшись на довідку АТ КБ «ПриватБанк» від 30 жовтня 2017 року як на доказ погашення заборгованості (т.1 а.с.142-143).

Постановою Одеського апеляційного суду від 10 листопада 2023 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено; рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 лютого 2023 року скасовано; ухвалено нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» за Кредитним договором №ODILGK01420097 від 02 червня 2006 року заборгованість станом на 17 серпня 2022 року в загальній сумі 29062,56 доларів США, судові витрати в сумі 39844,91 грн. (т.1 а.с.204-210).

Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; постанову Одеського апеляційного суду від 10 листопада 2023 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд (т.2 а.с.140-142).

Верховний Суд визнав безпідставними доводи ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, оскільки в суді першої інстанції відповідач клопотання про застосування позовної давності не заявляла. Щодо складових заборгованості, нарахування банком процентів та штрафних санкцій після зміни виконання строку основного зобов`язання звернуто увагу на наступне. У жовтні 2013 року АТ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Банк використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені і штрафів за порушення умов договору. Апеляційний суд не врахував, що АТ КБ «ПриватБанк» на власний розсуд змінив умови основного зобов`язанння щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим у банку відсутнє право нараховувати проценти за користування кредитом, пеню та штрафи після закінчення строку дії кредитного договору. Зі справи вбачається, що ОСОБА_2 здійснювала погашення кредитної заборгованості після жовтня 2013 року, проте вказані суми зараховувались банком не тільки на погашення кредитної заборгованості останньої, а й на погашення пені, комісії та процентів за користування кредитними коштами, які були нараховані після закінчення строку дії кредитного договору.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року справу після касаційного перегляду прийнято до провадження (т.2 а.с.149).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 лютого 2025 року справу прийнято до провадження іншим складом суду з підстав звільнення судді-доповідача (т.2 а.с.165).

В ході нового апеляційного перегляду справи АТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу підтримав.

В ході нового апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 надала письмові пояснення та подала заяву про застосування строку позовної давності у разі, якщо суд дійде висновку про обґрунтованість вимог. За змістом письмових пояснень вказано, що заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» погашена, що підтверджено довідкою банку від 30 жовтня 2017 року (т.2 а.с.158-159).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги зміну мотивувальної частини рішення суду першої інстанції в редакції даної постанови та залишення без змін резолютивної частини рішення суду з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п.1 частини 2 статті 11 ЦПК України). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України). Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, заставою (ч.1 ст.546 ЦК України.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Між акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» () та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) укладено Кредитний договір №ODILGK01420097 від 02 червня 2006 року, за яким надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 15000,00 доларів США на придбання нерухомості та в розмірі 3825,00 доларів США на сплату страхових платежів, під проценти за користування коштами, строком кредитування по 02 червня 2021 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №ODILGK01420097 від 02 червня 2006 року між акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» () та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Стрижак Н.С. 02 червня 2006 року, зареєстрований в реєстрі за №3747. В іпотеку передано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , набуту у власність ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак Н.С. 02 червня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №3740.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21 квітня 2014 року в справі №501/4815/13-ц в рахунок заборгованості за кредитним договором у розмірі 8552,52 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки АТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, виселено ОСОБА_1 з квартири. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2016 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 квітня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 15 червня 2016 року рішення апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 квітня 2014 року скасовано в частині звернення стягнення на предмет іпотеки із залишенням в цій частині вимог без розгляду за заявою АТ КБ «ПриватБанк» (07 жовтня 2016 року було зареєстровано право власності АТ КБ «ПриватБанк» на предмет іпотеки у позасудовому порядку на підставі застереження в іпотечному договорі). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 квітня 2014 року в частині виселення скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у виселенні ОСОБА_1 з квартири.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04 лютого 2019 року в справі №501/1009/17, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, скасовано рішення від 12 жовтня 2016 року приватного нотаріуса Савченко С.В. про реєстрацію за АТ КБ «ПриватБанк» на підставі застереження в іпотечному договорі права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано в державному реєстрі прав на нерухоме майно реєстраційний запис про право власності АТ КБ «ПриватБанк» на квартиру; поновлено відомості у держаних реєстрах щодо нерухомого майна, які передували скасованим записам.

Відповідно до частини 1 статті 1048, частини 1 статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №44/9519/12 (провадження №14-10цс18).

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №14-154цс18).

Встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18).

Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежить від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом») (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16).

Зі справи №501/4815/13-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення встановлено, що з позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 18 жовтня 2013 року та заявив про заборгованість за Кредитним договором №ODILGK01420097 від 02 червня 2006 року станом на 24 вересня 2013 року в сумі 8552,52 доларів США.

За наявним у справі №501/4815/13-ц розрахунком за Кредитним договором №ODILGK01420097 від 02 червня 2006 року заборгованість станом на 24 вересня 2013 року складалася із заборгованості за кредитом в сумі 7007,35 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 931,59 доларів США, з комісії за користування кредитом 324,21 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 289,37 доларів США, а всього заборгованості в загальній сумі 8552,52 доларів США.

Отже, АТ КБ «ПриватБанк» у жовтні 2013 року звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, тим самим використав право достроково вимагати повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені, штрафів за порушення умов кредитного договору. АТ КБ «ПриватБанк» як кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим у банку відсутнє право нараховувати проценти за користування кредитом, пеню, штрафи, інші платежі після закінчення строку дії кредитного договору, тобто після жовтня 2013 року.

У справі №501/2439/22, що наразі переглядається, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення за Кредитним договором №ODILGK01420097 від 02 червня 2006 року заборгованості станом на 17 серпня 2022 року; згідно наданого розрахунку заборгованості така складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в сумі 6924,56 доларів США, за процентами за користування кредитом в сумі 7152,70 доларів США, комісією в сумі 2677,50 доларів США, пенею за несвоєчасне виконання зобов`язань в сумі 12307,80 доларів США, а всього в загальній сумі 29062,56 доларів США. При цьому розрахунок заборгованості проведено за період з 01 червня 2006 року по 17 серпня 2022 року, тобто без урахування того, що зверненням у жовтні 2013 року до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки АТ КБ «ПриватБанк» використав право дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, пені, штрафів, інших платежів, тобто змінив порядок і строк дії кредитного договору (на час звернення у жовтні 2013 року з позовом вважалося, що настав строк виконання договору в повному обсязі).

Отже, у визначенні заборгованості, яка підлягає стягненню у справі №501/2439/22, що наразі переглядається, слід виходити з заборгованості, що мала місце станом на жовтень 2013 року (пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки), тобто із заборгованості, що згідно з наданого у справу №501/4815/13-ц розрахунку за Кредитним договором №ODILGK01420097 від 02 червня 2006 року заборгованості станом на 24 вересня 2013 року становила в загальній сумі 8552,52 доларів США (за кредитом в сумі 7007,35 доларів США, за відсотками за користування кредитом в сумі 931,59 доларів США, з комісії за користування кредитом 324,21 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 289,37 доларів США).

Нарахування процентів, пені, штрафів, комісії, інших платежів за кредитним договором після жовтня 2013 року з огляду на вищевикладене є безпідставним; складові розрахунку заборгованості станом на 17 серпня 2022 року не є нарахуванням в порядку статті 625 ЦК України.

Щодо внесення ОСОБА_1 грошових коштів після жовтня 2013 року в рахунок погашення заборгованості.

З розрахунку заборгованості станом на 17 серпня 2022 року вбачається, що після жовтня 2013 року значиться внесення ОСОБА_1 24 квітня 2015 року грошових коштів в сумі 10,26 доларів США, які були зараховані в рахунок погашення заборгованості за процентами; будь-яких інших внесень грошових коштів в рахунок погашення заборгованості даний розрахунок не містить (т.1 а.с.4-7).

Поряд з цим, з виписки по рахунку по Кредитному договору №ODILGK01420097 від 02 червня 2006 року за період з 02 червня 2006 року по 12 січня 2024 року вбачається внесення ОСОБА_1 у період з 24 вересня 2013 року по 05 жовтня 2016 року грошових коштів в загальній сумі 11315,14 доларів США (150 + 98 + 2076,89 + 0,11 + 228,7 +45 +25 + 8691,44), які було зараховано на погашення тіла кредиту в загальній сумі 193,18 доларів США (136,4 +19,95 +22,5 +14,33), на погашення процентів в загальній сумі 1249,28 доларів США (12,72 + 0,63 + 1144,16 +64,14 +17,37 +10,26), на комісію в загальній сумі 575,35 доларів США (449,35 + 0,11 +125,89), на пеню 2014,31 доларів США (0,88 +77,42 +483,38 +38,67 + 5,13 +0,41+ 1408,42) (т.1 а.с.79-90, т.2 а.с.47-66).

Отже, станом на 24 вересня 2013 року АТ КБ «ПриватБанк» заявляв про заборгованість в загальній сумі 8552,52 доларів США, в рахунок погашення якої просив звернути стягнення на предмет іпотеки; до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 18 жовтня 2013 року (до позову додав розрахунок заборгованості станом на 24 вересня 2013 року в загальній сумі 8552,52 доларів США); зверненням до суду з позовом у жовтні 2013 року АТ КБ «ПриватБанк» змінив строк виконання основного зобов`язання та відповідно втратив право надалі нараховувати по договору проценти, комісію, пеню, інші платежі.

Оскільки за період з 24 вересня 2013 року по 05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 сплатила АТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором грошові кошти в загальній сумі 11315,14 доларів США, які банком прийняті та зараховані, то з урахуванням зміни строку виконання основного зобов`язання сплачена ОСОБА_1 сума грошових коштів після зміни строку виконання основного зобов`язання покривала суму заборгованості, яка була заявлена банком у жовтні 2013 року (момент зміни строку виконання основного зобов`язання).

АТ КБ «ПриватБанк» не довів право на нарахування по Кредитному договору №ODILGK01420097 від 02 червня 2006 року після жовтня 2013 року процентів, комісії, пені, інших платежів. Відтак, з урахуванням суми прийнятих банком від ОСОБА_1 грошових коштів після 24 вересня 2013 року підстави для задоволення заявлених у справі, що наразі переглядається, позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості станом на 17 серпня 2022 року в загальній сумі 29062,56 доларів США відсутні.

Щодо позовної давності, про яку ОСОБА_1 заявила в тому числі й при новому апеляційному перегляді справи, то даним доводам надано оцінку Верховним Судом з приведенням норм матеріального права.

За загальним правилом положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного цивільного права, щодо якого заявлено вимогу, і факт його порушення або оспорювання.

При новому апеляційному перегляді справи на виконання вказівок Верховного Суду перевірено обґрунтованість позовних вимог та встановлено безпідставність матеріально-правових вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості в сумі 29062,56 доларів США, що і є підставою відмови у позові.

Справа після перегляду в касаційній інстанції та зміни судді-доповідача призначалась до розгляду на 06 листопада 2025 року, 05 березня 2026 року; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

В судовому засіданні 05 березня 2026 року апеляційний суд закінчив з`ясування обставин і перевірку їх доказами, надав учаснику справи, який з`явився, можливість виступити у судових дебатах та перейшов до стадії ухвалення судового рішення за результатами апеляційного провадження. З огляду на складність справи, тривалі відключення електроенергії, завантаженість ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 17 березня 2026 року.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 лютого 2023 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором змінити в його резолютивній частині, виклавши в редакції даної постанови, та залишити без змін в його резолютивній частині.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 17 березня 2026 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді С.О.Погорєлова

О.М.Таварткіладзе