Справа № 646/3825/25
Провадження № 2/626/206/2026
РІШЕННЯ

Іменем України

17.03.2026 року м. Берестин

Берестинський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Рибальченко І.Г.

за участю секретаря Матюхової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Діджи Фінанс" звернулося до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором №200493321 від 01.04.2016 року у розмірі 46355,53 грн, судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

01.04.2016 між ПАТ "Банк Михайлівський" та ОСОБА_2 укладено угоду №200493321 щодо кредитування, далі - Кредитний договір. Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 10200,00 грн., з встановленим строком користування з 01.04.2016 по 01.04.2021, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20 липня 2020 року ТОВ "Діджи Фінанс" набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15.06.2020. За твердженнями Товариства, станом на 22.04.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором становить 31296,81 грн, окрім того позивач просить стягнути суму збитків з урахуванням 3% річних в розмірі 2819,29 грн та суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 12239,43 грн, а разом заборгованість становить 46355,53 грн. Відповідач добровільно заборгованість не сплатив, тому позивач змушений звернутися до суду.

21.11.2025 року представником відповідача адвокатом Некрасовим О.В. подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у поновленні строку позовної давності, у задоволенні позову та зазначив, що позивачем не доведено відступлення прав вимоги ПАТ "Банк Михайлівський" , наявність будь-якої заборгованості у відповідача перед позивачем.

Позивач надав лише електронні копії документів, які є сумнівними та достовірність яких неможливо встановити без дослідження оригіналів письмових доказів та не надав первинних фінансово-господарських документів, які підтверджують отримання відповідачем грошей.

Вважає, що позивач не довів, що за договором про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 №7_БМ було відступлено право вимоги саме до відповідача. Реєстр боржників має уривчастий характер , що свідчить про його неповноту та не дозволяє перевірити повний склад переданого портфеля боржників, а також ідентифікувати, чи включено конкретного боржника ОСОБА_3 до обсягу прав вимоги, переданих саме за цим договором

На думку представника відповідача, за кредитним договором від 01.04.2016 р. №200493321 спливла позовна давність, оскільки строк договору закінчився 31.03.2017, отже строк позовної давності сплив 02.04.2020, тобто задовго до укладення Договору про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 № 7_БМ.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Не заперечують проти винесення заочного рішення.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, направив до суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві, а слухання справи проводити за їх відсутності.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" та ОСОБА_1 було укладено договір у формі заяви (оферти) № 200493321 про надання та використання платіжної картки МСDebit, найменування продукту: Кредитна картка МТС (неіменна)/Зарплатна, рахунок картки: НОМЕР_1 , з бажаним кредитним лімітом в розмірі 50000 грн.

Умовами договору передбачено, що розмір кредитного ліміту за рішенням Банку може бути змінений, про що Клієнт буде повідомлений шляхом направлення SMS-повідомлення або в порядку, передбаченому Умовами по картках, максимальна ставка по ліміту 58,8% річних, максимальний кредитний ліміт у вказаному договорі не зазначений, реальна процентна ставка по кредиту (в процентному виразі, із розрахунку, що кошти будуть використовуватися в повному обсязі максимального кредитного ліміту протягом всього строку дії) 93,46%, абсолютне подорожчання кредиту (в грошовому виразі, із розрахунку, що кошти будуть використовуватися в повному обсязі максимального кредитного ліміту протягом всього строку його можливої дії) 25715,39 грн.

Умовами договору передбачено, що ОСОБА_1 пропонує банку укласти з ним договір про надання та використання платіжної картки в рамках якого: відкрити на його ім`я поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (валюта рахунку - гривня), що призначений для зарахування заробітної плати , соціальних та інших виплат, але не виключно, та буде використовуватися в рамках договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки з дебетно-кредитним порядком обслуговування рахунку; випустити на його ім`я платіжну картку, тип якої вказано в ОП заяви; для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити кредитний ліміт, в межах якого позичальник має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту під операції з карткою та здійснювати у відповідності до статті 1069 ЦК України кредитування рахунку картки.

01.04.2016 року ОСОБА_1 підписані Анкета № 2599091, в якій зазначено загальну інформацію про кредит (бажана сума кредиту 10200 грн, строк (міс.) не вказано, мета кредиту не вказано, сума додаткових послуг 0 грн); персональні дані позичальника; Довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту "Кредитна картка МТС (неіменна) " та Тарифи по продукту "Кредитна картка МТС".

У довідці про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту "Кредитна картка МТС (неіменна)" зазначено, що розмір кредитного ліміту до 50000,00 грн, строк кредиту 12 місяців, процентна ставка фіксована. Орієнтовна сукупна вартість кредиту в рамках карткового продукту складається з наступних складників: строк 5 років, мінімальний щомісячний платіж 3% від фактично використаного кредиту в розрахунковому періоді на розрахункову дату, а також комісійні винагороди та плати, додаткові нарахування за договором згідно тарифів банку, але не менше 100 грн та не більше суми існуючої заборгованості за договором, процентна ставка за кредитом 58,8% річних, нараховується на залишок заборгованості за кредитом.

У тарифах по продукту "Кредитна картка МТС" також зазначено, що строк дії платіжної картки 5 років, розмір процентів, що нараховуються за кредитом, що надається у формі кредитної лінії (щомісячно), на операції, які здійснені в торгівельній мережі та мережі Інтернет 4,5 %, на операції з видачі готівки 4,9%.

01.04.2016 року ОСОБА_1 отримав платіжну картку ПАТ "Банк Михайлівський" № НОМЕР_2 , що підтверджується розпискою про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду.

Також у зв`язку з укладенням Договору про надання та використання платіжної картки №200493321 від 01 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ТДВ "Страхова Компанія "М-Лайф" укладено Договір добровільного страхування життя (програма страхування від нещасних випадків держателів платіжних карток) .

20 липня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15 червня 2020 року. За цим Договором в порядку та на умовах, що визначені в Договорі, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників божників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої ТОВ "Діджи Фінанс" визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський" .

За відступлення права вимоги ТОВ "Діджи Фінанс" сплачено ПАТ "Банк Михайлівський" 5307308,39 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 25 від 09 липня 2020 року.

Згідно з Витягом з Реєстру боржників в ПАТ "Банк Михайлівський" до Договору № 7_БМ про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року, ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором № 200493321 від 01.04.2016 р. сума заборгованості за основним зобов`язанням становить 10179,04 грн, заборгованість за доходами 21117,77 грн, загальний залишок заборгованості 31296,81 грн.

На підтвердження наявності заборгованості за кредитом позивачем надано виписки по особовим рахункам, зокрема за рахунками № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 за період з 23 травня 2016 року по 27 липня 2020 року за кредитним договором №200493321 від 01 квітня 2016 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

У частині 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України, частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Відповідно до частини другоїстатті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц.

На підтвердження заборгованості та її розміру ТОВ "Діджи Фінанс" надав до суду заяву (оферту) № 200493321, анкету № 2599091, тарифи, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупність споживчого кредиту в рамках карткового продукту, розписку про отримання картки від 01 квітня 2016 року; договір №7_БМ про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс" та витяг з додатку № 1 до договору факторингу №7_БМ із відступленням права вимоги за кредитними договорами від 20 липня 2020 року, а також виписки по особовим рахункам за період з 23 травня 2016 року по 27 липня 2020 року .

Разом з тим, позивач посилався на те, що строк кредитування становить 5 років, а саме з 01 квітня 2016 року по 01 квітня 2021 року. Проте, як вбачається з Довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту "Кредитна картка МТС (не іменна)", строк кредиту - 12 місяців.

З дослідженої розписки ОСОБА_1 про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду неможливо встановити, яка саме сума кредитних коштів була на рахунку за цією карткою.

Надані товариством виписки сформовані з 23 травня 2016 року, а не з часу укладення договору 01 квітня 2016 року. У виписках зазначені рахунки №1338, №1338, №1338, №3800, №3800, №3800, №3800, які не відповідають рахунку № 3801, вказаному у заяві (оферті) та розписці про отримання платіжної карти. Доказів того, що вказані у виписках рахунки належать саме відповідачу та відкриті на виконання кредитного договору від 01 квітня 2016 року, суду не надано. Отже, надані виписки не є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості.

Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 року, по справі № 278/2177/15-ц визначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з ч. 3 зазначеної статті Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Разом з тим, як зазначено у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Крім того, відповідно до п. 44.1 Податкового кодексу України, облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, ведуть на підставі первинних документів, регістрів бухобліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Банківські первинні документи залежно від виду операції та типу контрагентів поділяють на касові та меморіальні. Перші (прибуткові та видаткові) підтверджують здійснення операцій із готівкою, а другі використовують для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів із рахунків та внутрішньобанківських операцій (п.п. 4.5, 4.6). До них належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами НБУ).

Первинні документи банку складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України (на паперових носіях або в електронній формі). До їх обов`язкових реквізитів віднесено: назву документа (форми); дату й місце складання; назву підприємства (банку), що склало документ; зміст й обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; особистий підпис (електронний цифровий підпис) й інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Окрім них, до обов`язкових реквізитів первинних документів, що використовуються для розрахунків (окрім перелічених вище), також належать: назва одержувача коштів; номери рахунків; назва банку (одержувача та платника коштів); сума операції (цифрами й словами) суму операції може бути відображено лише цифрами, якщо цей документ формують за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі або якщо це передбачено нормативно-правовими актами НБУ.

Інформацію, наведену в первинних документах, систематизують у регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри бухобліку повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища й підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. До регістрів бухобліку належать й особові рахунки та виписки з них, які банки також повинні складати на паперових носіях чи в електронній формі.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Проте, таких документів у підтвердження наявної кредитної заборгованості суду не надано.

Суд зазначає, що дійсно позивач не довів належними та допустимим доказами наявність кредитної заборгованості, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір заборгованості.

Суд вважає, що реєстр боржників до Договору №7_БМ від 20.07.2020 про відступлення прав вимоги без банківської виписки з особового рахунку позичальника (первинного фінансово-господарського документу, який би підтверджував отримання відповідачем грошей) жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач в межах встановленого кредитного ліміту, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.

З огляду на зазначене слушними є доводи представника відповідача, що саме первинні фінансово-господарські документи є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції та є підтвердженням виконаних за день операцій, проте вони суду надані не були.

За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором від 01.04.2016 №200493321.

У суду відсутній обов`язок вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку сторона стверджує, оскільки відповідно до приписів ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано до суду будь-яких первинних документів, передбаченими наведеними законодавчими та нормативними актами, на підставі яких суд мав би можливість встановити факти надання позивачем та отримання відповідачем кредитних коштів, їх розміру, а також будь-яких документів, на підставі яких суд міг би перевірити правильність розрахунку заборгованості відповідача.

У зв`язку із цим у суду відсутні достатні та обґрунтовані підстави вважати, що ТОВ "Діджи Фінанс" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 200339179 від 01.04.2016 укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Михайлівський". Зазначене, у свою чергу, свідчить про недоведеність позивачем порушення його майнових прав, а відтак і наявності у нього права на подання цього позову до відповідача.

Таким чином, враховуючи вище наведені положення чинного процесуального та матеріального законодавства, а також досліджені у справі докази, суд, оцінивши їх з точки зору достатності для встановлення фактичних обставин, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю заявлених вимог. Оскільки суд визнав позовні вимоги недоведеними, то строки позовної давності до них не застосовуються.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України.

Сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у зв`язку з відмовою у позові необхідно залишити за позивачем.

З огляду на відмову у задоволенні позову, також не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 2, 5 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №200493321 від 01.04.2016 року- відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя