Справа № 211/2469/26
Провадження № 2-з/211/19/26
У Х В А Л А

іменем України

про забезпечення позову

16 березня 2026 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Юзефович І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони на відчуження майна до подачі позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

адвокат Мотрук Р.В., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 через систему «Електронний суд», звернувся з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви. В обкутуванні заяви зазначає, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.06.2008, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Новолазарівською сільською радою Казанківського району Миколаївської області, актовий запис №01. За час перебування в шлюбі у подружжя народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.06.2020 по справі 211/2656/20 шлюб між ними було розірвано. Протягом перебування в зареєстрованому шлюбі позивач та відповідач на спільні кошти придбали квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль марки Nissan Qashqai, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В березні 2026 року ОСОБА_5 зняв з реєстраційного обліку ОСОБА_1 та її дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 Після цього ОСОБА_1 почали телефонувати незнайомі люди та просити записати їх наогляд квартира, так як дана квартира нібито виставлена на продаж. Зателефонувавши ОСОБА_2 , останній повідомив що якщо ОСОБА_1 не від кличе виконавчий лист з ВДВС то він продасть квартиру, так як по документах він власник. З урахуванням предмету позову, а також того, що відчуження майна у разі задоволення позову про визнання права спільної сумісної власності на майно подружжя, поділ спільного майна подружжя, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, необхідно застосувати заходи забезпечення позову та, враховуючи співмірність та адекватність заходу забезпечення позову, баланс інтересів сторін задовольнити заяву та забезпечити позов шляхом заборони відчуження квартири загальною площею 45,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Із долучених до заяви матеріалів вбачається, що згідно копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2 , виданого Новолазарівного сільською радою Казанківського району Миколаївської області Україна Новолазарівської сільради 28 червня 2008 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 28 червня 2008 року, актовий запис №01 (а.с. -12).

Рішенням Довгинцівського районного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , зареєстрованого 28.06.2008 Новолазарівською сільською радою Казанцівського району Миколаївської області розірвано (а.с. - 8).

За час перебування в шлюбі у подружжя народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 12).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 10.12.2012, ОСОБА_2 придбав квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. -9).

Відповідно витягу про державну реєстрацію прав №36669348 від 11.12.2012, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу ВТВ №499973 від 10.12.2012 (а.с. -9зв).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб 02 квітня 2022 року, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), зроблено відповідний актовий запис № 151 (а.с. 10).

Тобто з зазначеного вбачається, що ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом про визнання права спільної сумісної власності на майно подружжя, поділ спільного майна подружжя, фактично спір між сторонами в досудовому порядку не вирішено, крім того є велика вірогідність того, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову останнє може призвести до негативних наслідків для заявника ОСОБА_1 , тому дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду, в зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення може в подальшому істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, а тому не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, однак позовна заява до суду ще не подана та по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися. Таким чином на даний час, єдиним способом захисту законних прав та інтересів заявника є вжиття заходів забезпечення позову.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості та співмірності вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом спору, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, поновлення порушених прав позивача буде не можливим без завчасного вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову по справі та водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого суд вважає можливим задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 149, п. 6 ч. 1 ст. 150, ст. 151,152 ч. 10 ст. 153, ст. 154, ч. 1 ст. 157, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

Заборонити будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам та особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно квартири, загальною площею 45,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), до набрання законної сили рішенням суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на майно подружжя, поділ спільного майна подружжя.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч.4 ст.152 ЦПК України вона повинна пред`явити позов на забезпечення якого було подано вище вказану заяву протягом десяти днів, а в разі не вчинення зазначених дій, заходи забезпечення позову вжиті судом підлягають скасуванню (ч.13 ст.158 ЦПК України).

Суддя І.О. Юзефович