Справа № 299/4190/24
У Х В А Л А

12 лютого 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослоя Г.Г.,

суддів: Джуги С.Д., Мацунича М.В.

за участю секретаря судового засідання: Ормош О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за клопотанням ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Стасюк Юрій Павлович, про зупинення провадження в справі,

в с т а н о в и л а:

У провадженні Закарпатського апеляційного суду знаходиться цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Стасюк Юрій Павлович, на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2025 року у справі № 299/4190/24 за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП.

11.02.2026 року адвокат Стасюк Ю.П. в інтересах ОСОБА_1 через Електронний суд подав клопотання про зупинення провадження в справі з тих підстав, що апелянт є військовослужбовцем, він просить застосувати положення п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України та зупинити провадження у справі № 299/4190/24 до його звільнення зі складу ЗСУ.

12.02.2026 адвокат Нечаєв В.В. в інтересах ОСОБА_2 через Електронний суд подав заперечення на клопотання про зупинення провадження у цій справі, мотивуючи тим, що права та інтереси ОСОБА_1 представляє професійний адвокат Стасюк Ю.П., який відвідує судові засідання та підписує всі процесуальні документи в інтересах клієнта, а тому його права та інтереси не порушені. Зазначає, що ОСОБА_1 працює у ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді "оператор", тобто не на фронті, не поза межами області, має доступ до ПК і може будь-коли взяти участь у судовому засіданні, навіть, у режимі відеоконференції. Зазначає, що матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що відповідач перебуває у ЗСУ або інших утворени відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки він не надав наказ по особовому складу. Подані відповідачем довідка та квиток не є достатнім для зупинення провадження у справі відповідно до пункту 2 чатини першої статті 251 ЦПК України. Просив врахувати позиції Верховного суду, пов`язані із застосуванням пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, які дала Велика Палата у справі № 754/947/22.

Колегія суддів, дослідивши клопотання, заслухавши думку представника апелянта - адвоката Стасюка Ю.П., який підтримав клопотання про зупинення провадження у справі та думку представника позивача - адвоката Нечаєва В.В., який заперечив проти зупинення провадження у справі, перевіривши матеріали справи, вважає, що клопотання слід задовольнити, з огляду на наступне.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку (частини перша та п`ята статті 4 ЦПК України).

Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 10 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

З моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм.

За нинішньої редакції пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України в суду є обов`язок, а не право зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Тож норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, яка встановлює обов`язок суду зупинити провадження, є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (стаття 65 Конституції України) об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси.

За таких умов розсуд суду є доволі обмеженим у тому, щоб не застосовувати таке обов`язкове зупинення провадження у судовій справі.

Водночас обов`язок суду зупинити провадження не повинен тлумачитися всупереч волі та інтересам військовослужбовця як учасника цивільного процесу. Тож застосовувати пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України не можна тоді, коли це безпосередньо суперечить інтересам військовослужбовця, який звернувся до суду як позивач та вимагає судового захисту його прав, свобод та/або інтересів, а так само військовослужбовця як відповідача чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, який прагне продовження розгляду справи по суті за його відсутності.

Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року в справі № 754/947/22.

Також в цій же постанові Велика Палат Верховного Суду зробила такий висновок:

«Під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого:

1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;

2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;

3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

...Ураховуючи, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено правовий режим воєнного стану, внаслідок чого Збройні Сили України як цілісна структура були переведені на організацію і штати воєнного часу, а також беручи до уваги факт проходження відповідачем військової служби в період дії воєнного стану, який є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі в розгляді справи, і відсутність беззастережної волі військовослужбовця щодо продовження розгляду справи, Велика Палата Верховного Суду вважає оскаржувана ухвала Київського апеляційного суду від 06 березня 2023 року про зупинення провадження в справі такою, що відповідає вимогам пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.»

Згідно доданої на обґрунтування клопотання довідки № 4/1270 від 09.02.2026 старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_1 . З копії військового квитка серії НОМЕР_1 від 04.04.2022 вбачається, що з 24.10.2025 ОСОБА_1 зарахований до Тячівського РТЦКта СП на посаду оператора - наказ № 334.

З урахуванням наведеного та редакції пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, в суду є обов`язок, а не право зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (пункти 73, 96, 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2025 у справі №754/947/22 (провадження №14-74цс25).

Тобто, ключовим під час вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України є саме воля військовослужбовця як сторони чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

В поданому клопотанні зазначено про бажання ОСОБА_1 зупинити провадження у справі № 299/4190/24.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що наявні підстави для зупинення апеляційного провадження у справі № 299/4190/24 до припинення відносно апелянта обставин, передбачених п. 2 ст. 1 статті 251 ЦПК України, а саме, до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведенні на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Керуючись пунктом 2 частини першої статті 251, пунктом 2 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Зупинити провадження у цивільній справі № 299/4190/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведенні на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 лютого 2026 року.

Головуючий

Судді: