Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року Справа № 608/111/13- ц

Номер провадження4-с/608/3/2026

Чортківський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Яковець Н. В.

з участю секретаря Олійник О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу за скаргою адвоката Дядика Ярослава Борисовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чортківський відділ державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на бездіяльність державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Дядик Я. Б. звернувся в суд зі скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо вимоги про зняття арешту з усього майна боржника, в якій вказав, що в лютому 2026 року їй стало відомо, що належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 1,1968 га кадастровий номер: :01:001:0572, земельна ділянка площею 1,1968 га кадастровий номер: :01:001:0573 та земельна ділянка площею 1,20 га кадастровий номер: :01:001:0574 знаходяться під обтяженням, а саме на все нерухоме її майно накладено арешт згідно постанови державного виконавця Відділу ДВС Чортківського РУЮ (постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 36917979, видана 24.04.2013 року, видавник ВДВС Чортківського РУЮ).

Враховуючи те, що жодних боргових зобов`язань ОСОБА_1 не має, в лютому 2026 року вона звернулася до Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з клопотанням зняти арешт з усього належного їй рухомого та нерухомого майна, а у випадку наявності на виконанні у Відділ ДВС виконавчих проваджень за якими вона виступає боржником - повідомити, які саме виконавчі провадження знаходяться у Відділі ДВС, за якими вона виступає боржником. 23.02.2026 року ОСОБА_1 одержала відповідь на заяву, з якої вбачається, що на виконанні у Відділі ДВС перебувало виконавче провадження: № 36917979 з примусового виконання виконавчого листа № 608/111/13, виданого 27.02.2013 року Чортківським районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 150 579,00 грн. боргу та 1 505,79 грн. судового збору. 25.06.2014 року виконавче провадження закінчено відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна) ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року. Вище зазначене виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Дітей та дружини у ОСОБА_2 не було. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.2020 року, єдиним спадкоємцем всього майна ОСОБА_2 є його рідна сестра - ОСОБА_1 . Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем коштів, які вона мала б сплатити ОСОБА_2 , тобто боржник та стягувач поєднались в одній особі.

На думку представника, подальше збереження арешту на майно за відсутності боргових зобов`язань та відкритих виконавчих проваджень є невиправдним втручанням у право особи на мирне володіння майном. Просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобов`язати його зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 .

В судове засідання скаржниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Дядик Я. Б. не з`явилися, від представника надійшла письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, скаргу підтримує, просить задовольнити.

Представник Чортківського відділу ДВС у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, від відділу надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, при розгляді справи покладаються на думку суду.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 15 лютого 2013 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 150579 (сто п`ятдесят тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) гривень боргу та 1505 (тисяча п`ятсот п`ять) гривень 79 копійок судового збору.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.02.2026 вбачається, що на все належне ОСОБА_1 нерухоме майно накладено арешт згідно постанови державного виконавця Відділу ДВС Чортківського РУЮ (постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 36917979, видана 24.04.2013 року, видавник ВДВС Чортківського РУЮ).

Згідно відповіді Чортківського відділу ДВС у Чортківському районі Тернопільської області № 7890/28.9-24/5 від 20.02.2026, наданої на заяву адвоката Дядика Я. Б., вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження АСВП 36917979 щодо примусового виконання виконавчого листа № 608/111/13, виданого 27.02.2013 року Чортківським районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 150 579 грн. боргу та 1505,79 грн. судового збору. 25.06.2014 виконавче провадження закінчено згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна) ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 жовтня 2020 року спадкоємцем всього майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його рідна сестра ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону № 606-XIV, виконавчий документ підлягає поверненню стягувачу у разі, коли у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення.

Згідно з частиною другою статті 50 Закону № 606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, з огляду на наведені норми Закону № 606-XIV, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не є закінченим.

Оскільки повернення виконавчого листа з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV, не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, тому на час повернення виконавчого листа стягувачу у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для зняття арешту з майна боржника.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17 (адміністративне провадження № К/9901/20268/18) зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавче провадження № 36917979 з виконання виконавчого листа від 27 лютого 2013 року № 608/111/13 про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу завершено 25 червня 2014 року.

Встановивши вищенаведені обставини, оскільки зазначений виконавчий лист повторно не пред`являвся до примусового виконання і строки його пред`явлення до виконання закінчилися ще до набрання чинності Законом № 1404-VIII, суд доходить висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 , так як збереження арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника ОСОБА_1 .

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 353, 447, 447-1, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту, накладеного на усе нерухоме майно ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження № 36917979.

Зобов`язати Чортківський відділ державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії з поновлення порушених прав ОСОБА_1 шляхом зняття арешту, накладеного на усе нерухоме майно ОСОБА_1 , в рамках виконавчого провадження № 36917979, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.04.2013 року, номер запису про обтяження: 6089050.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом

Ухвала набрала законної сили «____»______________________2026 року.

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 608/111/13, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. В. Яковець