Справа № 127/7039/26
Провадження 2-н/127/543/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувсь до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтю 161 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ видається за заявою особи, якій належить право на вимогу. Ця норма визначає, що заявник повинен бути особою, яка реалізує своє порушене право, або інтерес, що підлягає захисту. У випадку аліментів це особа, з ким проживає дитина, або законний представник дитини.

Стаття 161 ЦПК України уточнює, що в наказному провадженні розглядаються безспірні вимоги, тобто такі, де відсутні сумніви у правомірності вимоги та не потрібне встановлення спору між сторонами.

Судовий наказ може бути виданий, зокрема, для стягнення аліментів на одну дитину у розмірі 1/4 заробітку боржника, якщо вимога не пов`язана з оспорюванням батьківства і не потребує залучення інших осіб.

Водночас, ключовою умовою є належність заявника як стягувача, що відсутнє у даній заяві, оскільки її подає сам боржник.

Стаття 180 СК України встановлює обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 181 СК України визначає, що аліменти можуть стягуватися за домовленістю між батьками або у судовому порядку.

Підставою для звернення до суду є ухилення одного з батьків від утримання дитини або відсутність добровільної домовленості.

У даному випадку боржник (заявник) добровільно визнає обов`язок і готовий платити, тож фактично відсутня підстава для судового стягнення.

Стаття 182 СК України визначає, що розмір аліментів повинен бути не меншим за 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не перевищувати необхідний для розвитку дитини обсяг.

Проте визначення розміру аліментів судом можливе лише за заявою стягувача, а не боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 165 ЦПК України, якщо заява не відповідає вимогам ЦПК, суд відмовляє у видачі судового наказу.

У даному випадку подана заява є формальною та не відповідає вимогам закону щодо суб`єкта, який подає заяву.

Заявник одночасно виступає і боржником, що неможливо в наказному провадженні, бо відсутній процесуальний інтерес у зверненні.

Суд врахував, що мета наказного провадження забезпечити швидкий та спрощений порядок стягнення безспірних вимог стягувачем.

Подана заява не є справжньою вимогою стягувача, а носить характер добровільного визнання обов`язку боржником, який може бути оформлений іншими способами (договір про сплату аліментів, нотаріально завірений договір, чи інший правочин).

Відсутність належного заявника, процесуального інтересу та спору робить подану заяву непідсудною у наказному провадженні, тому суд змушений відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 19, 27, 160-166, 186, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: