ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року

м. Київ

справа № 243/56/23

провадження № 61-14127св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційнускаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Попкової Оксани Вікторівни на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року, ухвалену в складі колегії суддів: Гапонова А. В., Новікової Г. В., Никифоряка Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого

2023 року шлюб, зареєстрований 10 січня 2020 року ВДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 02, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розірвано.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишено без змін - « ОСОБА_4 ».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073,60 грн.

21 березня 2024 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Попкової О. В. надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2023 року.

Заява обґрунтована тим, що на період подачі позовної заяви про розірвання шлюбу та винесення рішення позивачка була вагітна, однак позивачка не повідомила ні її, як свого представника, ні суд про вказану обставину, оскільки була необізнаною щодо неможливості розірвання шлюбу в період вагітності. 24 травня 2023 року позивачка народила від відповідача сина. Представник вважає вказані обставини нововиявленими і суттєвими для розгляду справи.

Враховуючи викладене, просила суд переглянути за нововиявленими обставинами рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2023 року та ухвалити нове про залишення позову без розгляду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня

2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Скасовано рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області

від 16 лютого 2023 року у справі № 243/56/23 за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрито.

Скасовуючи рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області

від 16 лютого 2023 року та закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що на момент пред`явлення позовної заяви та ухвалення рішення у справі позивачка перебувала у стані вагітності, а отже вказана справа на момент пред`явлення позову та винесення рішення не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня

2024 року скасовано.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2023 року залишено без задоволення.

Скасовуючи рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області

від 29 квітня 2024 року та залишаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленим обставинами без задоволення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що та обставина, що позивачка була вагітна на час звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, була їй достовірно відома, але вона її свідомо приховала від суду, а отже ця обставина не є нововиявленою, а тому немає юридичних підстав для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2023 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

11 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Попкова О. В. через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року,

в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що Дніпровським апеляційним судом були грубо порушені приписи частини другої статті 110 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), де зазначено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини і одного року після народження дитини.

Вказує, що позивачка ОСОБА_1 не знала про наявність норми в сімейному законодавстві України, якою заборонено подання позову до суду про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини і одного року після народження дитини, ні на момент подання до суду позову, ні на момент розгляду справи у суді та постановлення рішення.

В подальшому позивачка дізналась від своєї знайомої, а також і від свого адвоката, що законодавством передбачена така заборона на подання позову про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини і одного року після народження дитини.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 11 листопада 2025 року касаційна скарга представника

ОСОБА_1 - адвоката Попкової О. В. передана на розгляд судді-доповідачу Коломієць Г. В., судді, які входять до складу колегії: Луспеник Д. Д., Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Попкової О. В. залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Попкової О. В., витребувано матеріали справи № 243/56/23

із Слов`янського міськрайонного суду Донецької області та встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

10 грудня 2025 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого ВДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 10 січня 2020 року зареєстровано шлюб, актовий запис № 02 (а. с. 10).

05 січня 2023 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява представника ОСОБА_1 - адвоката Попкової О. В. про розірвання шлюбу.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого

2023 року шлюб, зареєстрований 10 січня 2020 року ВДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 02, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розірвано.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишено « ОСОБА_4 ».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073,60 грн.

Із копії медичної обмінної амбулаторної карти КНП Харківської міської ради «Міська поліклініка № 6» встановлено, що 11 жовтня 2022 року ОСОБА_1 було взято на облік по вагітності з терміном вагітності 6-7 тижнів.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, апостильованого 07 вересня 2023 року.

З інформації військової частини № НОМЕР_2 встановлено, що солдата ОСОБА_2 було зараховано до списків особового складу частини наказом командира військової частини № НОМЕР_2 від 07 січня 2023 року № 7.

Наказом командира військової частини № НОМЕР_2 від 22 травня 2023 року № 142 оголошено виплату належного ОСОБА_2 грошового забезпечення та додаткової винагороди з 08 березня 2023 року дружині ОСОБА_1 , як дружині безвісти відсутнього.

Наказом командира військової частини № НОМЕР_2 від 28 січня 2025 року № 30 змінено статус солдата ОСОБА_2 , який рахувався безвісти відсутнім, на - такого, що перебуває у полоні з 08 березня 2023 року.

Наказом командира військової частини № НОМЕР_2 від 28 січня 2025 року № 61 оголошено виплату належного ОСОБА_2 грошового забезпечення та додаткової винагороди з 01 лютого 2025 року матері ОСОБА_6 у розмірі 25% грошового забезпечення військовослужбовця та батькові ОСОБА_7 у розмірі 25% грошового забезпечення військовослужбовця (а. с. 96).

Довідкою Служби безпеки України від 11 вересня 2025 року № 34/з-1726д підтверджено, що ОСОБА_2 з 08 березня 2023 року по 23 травня 2025 року перебував у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України (у полоні) (а. с. 95).

21 березня 2024 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами (а. с. 56-59).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня

2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Скасовано рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2023 року у справі № 243/56/23 за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрито.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката

Попкової О. В. задоволенню не підлягає.

Правове регулювання та мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Відповідно до частин першої, другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

За змістом наведених норм процесуального права необхідними умовами визнання обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом

у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, вирішується судом

у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби така обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другим критерієм для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду

є доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Пункт 1 частини першої стаття 424 ЦПК України зазначає, що строк подання заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, визначається для учасників справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пунктах 105-108 постанови від 14 січня 2026 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 14-35цс25), «Суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції, є судом фактів, тобто тією судовою інституцією, завданням якої є встановлення конкретних відносин сторін, подій, обставин, і застосування до них конкретних норм права.

В апеляційному порядку може бути оскаржене як рішення суду, ухвалене за наслідком задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та скасування попереднього судового рішення (на підставі статті 352 ЦПК України), так і окремо від рішення суду - ухвала про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами або ухвала про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (за пунктом 23 частини першої статті 353 ЦПК України).

При цьому суд наділений повноваженнями суду апеляційної інстанції, передбаченими статтею 374 ЦПК України, та як суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову відповідно до статті 381 цього Кодексу.

Апеляційний суд, перевіряючи (в апеляційному порядку) законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, ухваленого за наслідками розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, в тому числі вирішує питання про те, чи мали місце нововиявлені обставини, чи є вони підставою для перегляду, і якщо суд першої інстанції зробив неправильні висновки щодо наявності нововиявлених обставин - має виправити відповідну судову помилку (зокрема, у спосіб ухвалення власного рішення щодо заяви, що відповідатиме пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України)».

У справі, що переглядається в касаційному порядку, суд апеляційної інстанції вірно вказав, що та обставина, що позивачка ОСОБА_1 була вагітною на час звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, була їй достовірно відома, але вона її свідомо приховала від суду, а отже ця обставина не є нововиявленою, а тому відсутні підстави для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2023 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вірно скасував рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2024 року.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди

з висновками суду апеляційної інстанції та зводяться виключно до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте в силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази. Тому такі доводи відхиляються.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів

є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи, і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц, провадження № 14-43цс22).

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи, змістом оскаржуваного судового рішення, зводяться до незгоди з висновком суду, переоцінки доказів у справі, що в силу приписів статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, чи ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявниками норм матеріального та процесуального права і незгоді з ухваленим рішенням суду про скасування рішення суду першої інстанції та залишення без задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

ЄСПЛ вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

Верховний Суд, застосувавши правило частини третьої статті 401 ЦПК України, вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку

з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає. Витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Попкової Оксани Вікторівни залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк