Справа № 635/9241/21
Провадження № 2-др/635/2/2026
12 лютого 2026 року смт Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Савченка Д.М.,
секретар судового засідання Устіч О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шевченка Валерія Івановича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20.11.2025 р. у справі № 635/9241/21 за позовом ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 36 470,00 грн., позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 6 550 гривень 00 коп, а також суму судового збору в розмірі 163 гривні 08 коп.
Під час розгляду справи представництво відповідача здійснював адвокат Шевченко Валерій Іванович на підставі договору про надання правової допомоги від 28.11.2024.
У відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначалось, що орієнтований розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 7000 грн.
Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно з ч.ч.3,4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Для вирішення спірного питання щодо стягнення витрат на правову допомогу суд враховує правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду. Так у постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18 ВС дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, усі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом є завищеним з огляду на складність справи, витрачений адвокатом час та є неспівмірним з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
У статті 30 вищевказаного Закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На думку суду, зазначені витрати на правову допомогу підлягають зменшенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Крім того, при поданні відзиву, представником відповідача зазначено орієнтовний розмір судових витрат на суму 7000 гривень.
При цьому, суд бере до уваги, що сума витрат на правову допомогу відповідача є вдвічі більшими за задоволену частку позовних вимог. Таким чином, враховуючи складність справи, обсяг виконаних робіт, кількість та тривалість судових засідань, та виходячи з критерію співмірністю, суд вважає достатнім обсяг витрат на правову допомогу в сумі 7000 грн., оскільки стягнення суми в більшому обсязі призведе до надмірного фінансовго навантаження на позивача та буде несправедливим.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 15.06.2021 по справі №159/5837/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд,-
Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шевченка Валерія Івановича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу на суму 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп.
В іншій частині вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Д.М. Савченко