Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/420/26
У Х В А Л А

16.03.2026 м.Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Васільєв С.В., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить:

1.Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на утриманні свого батька ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час захисту Батьківщини.

2.Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 прийняти та скерувати за підпорядкуванням до ІНФОРМАЦІЯ_5 заяву з повним пакетом документів - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги, передбачної Постановою КМУ №168 від 28.02.2022.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Так, відповідно до ч.1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні (п.4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.5).

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За змістом положень вище зазначених норм права розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Суд забезпечує захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються, шляхом здійснення провадження у справах.

Для ефективного судового захисту цивільного права або інтересу важливим також є обраний позивачем спосіб захисту, який має відповідати природі такого права або охоронюваного законом інтересу, характеру незаконного посягання та бути ефективним.

Суд звертає увагу позивача та його представника, що позов це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, звернена через суд або інший орган цивільної юрисдикції про захист порушеного, оспореного чи невизнаного права або інтересу, який здійснюється у певній, визначеній законом, процесуальній формі.

Позов має декілька елементів, до яких відносяться: предмет, підстава, зміст. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Зміст позову - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог процесуального законодавства, що забезпечує прийняття суддею заяви та порушення ним провадження у справі. Значення елементів позову також полягає у тому, що за ними визначаються межі судового розгляду, адже суд відповідно до статті 13 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог.

Представник позивача у поданій до суду позовній заяві обґрунтовує її подання в порядку позовного провадження тим, що «листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.02.2026 року № 7/346 Позивачу повідомлено, що вона не відноситься до категорії неповнолітніх дітей загиблого військовослужбовця, а право на призначення одноразової грошової допомоги для повнолітньої дочки може бути встановлено лише за наявності судового рішення про встановлення факту перебування на утриманні батька на дату його загибелі.

У зазначеному листі відповідач послався на положення статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та статті 31 Закону України № 2262-XII, вказавши, що без підтверджуючих документів, зокрема судового рішення про встановлення факту перебування повнолітньої дочки на утриманні, неможливо встановити право на призначення одноразової грошової допомоги.

Таким чином, відповідач фактично відмовив у реалізації процедури оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги до моменту судового встановлення статусу утриманця.

Вказана відмова свідчить про наявність між сторонами спору щодо правового статусу Позивача як утриманця загиблого військовослужбовця та, відповідно, її права на участь у отриманні одноразової грошової допомоги.

Саме зазначена відмова стала підставою для звернення позивача до суду з цим позовом у порядку позовного провадження, що відповідає роз`ясненню суду, наданому в ухвалі Красилівського районного суду Хмельницької області від 16.01.2026 року у справі № 677/1646/25».

У зазначеній ухвалі вказано, що представник ОСОБА_1 адвокат Коростелкіна Ю.А. подала до суду заяву про залишення заяви без розгляду, в зв`язку із подачею Міністерством оборони України клопотання про залишення заяви без розгляду, оскільки є спір про право.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Балтак Д.О. подав письмове клопотання про залишення заяви без розгляду, оскільки вважають, що є спір про право з відповідним обґрунтуванням.

Водночас, суддя звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у п.105-106 постанови від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 вказала, що у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

При цьому між фізичною особою та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у п.138, 143-144 постанови від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23 вказала, що на етапі встановлення юридичного факту перебування особи на утриманні публічно-правовий спір між позивачем та суб`єктом владних повноважень, який вирішує питання призначення одноразової грошової допомоги, ще не виник. Заперечення суб`єкта владних повановажень про те, що факт не підтверджений належними доказами, самі собою не свічать про існування спору про право.

Одноразова грошова допомога у зв`язку зі смертю військовослужбовця призначається і виплачується фізичим особам, які мають право на її отримання (батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого).

За такого правового регулювання можна зробити висновок, що в таких справах спір може виникнути лише між суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів. Саме для таких цілей чинним процесуальним законодавством (частина шоста статті 294, частина четверта статті 315 ЦПК України) передбачено, що факт перебування особи на утриманні може розглядатись у позовному провадженні у порядку цивільного судочинства.

У п.165-166 зазначеної постанови звернуто увагу, що ще в постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16 за заявою дядька загиблого військовослужбовця-племінника про встановлення юридичного факту і віднесення заявника до членів сім`ї останнього, де комісія Міністерства оборони України ухвалила рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги через неналежність заявника до членів сім`ї військовослужбовця, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками судів про встановлення факту та зазначила, що його встановлення не пов`язувалося з вирішенням спору, а було необхідним для подальшого подання заявником з метою призначення і виплати йому одноразової допомоги, що засвідчував би наявність сімейних відносин між заявником і племінником станом на день загибелі останнього.

Тобто ще у 2018 році Велика Палата Верховного Суду зазначила про відсутність спору між особою, яка звертається із заявою про встановлення юридичного факту, із Міністерством оборони України щодо виплати одноразової грошової допомоги, навіть коли відповідна комісія відмовила у призначенні та виплаті грошової допомоги. Таку позицію Велика Палата Верховного Суду підтримала й пізніше, зокрема у постанові від 18 січня

У п.177-178 вказаної постанови зазначено, що саме по собі посилання заінтересованої особи на наявність спору про право не робить розгляд заяви автоматично спірним. Отримання одноразової грошової допомоги передбачено на законодавчому рівні, а також визнечено її розмір. Зі змісту заяв заінтересованої особи убачається не спір про вказану грошову допомогу, а її заперечення проти встановлення юридичного факту, що не є спором про право.

Неприйняття документів щодо виплати одноразової грошової допомоги утриманцю загиблого військовослужбовця через ненадання особою рішення про встановлення відповідного факту не свідчить про наявність спору між особою та органом, який вирішує питання про надання допомоги, а пов`язане суто з неможливістю такого органу пересвідчитись, чи має особа право на соціальну виплату.

Отже, враховуючи вказані висновки, позовна заява не містить викладу обставин щодо того, що між сторонами існує спір про право.

Враховуючи вищевикладене, вважаю подальший рух позовної заяви неможливий, у зв`язку з чим позивачу слід надати строк для усунення вищевказаних недоліків, а саме подати до суду позовну заяву із зазначенням викладу обставин, якими позивач обґрунтовує наявність спору про право.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні, - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатись неподаною та буде йому повернена.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Васільєв