Справа №587/5671/25
Провадження № 2-к/591/1/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді Зері Ю.О., за участю секретаря судового засідання Горб А.Д., представника заявника - адвоката Корієнка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції справу за клопотанням представника ОСОБА_1 адвоката Корнієнка Сергія Валерійовича в порядку положень глави 2 Розділу ІХ ЦПК України, заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,

установив:

09.01.2026 до Зарічного районного суду м. Суми у порядку статті 31 ЦПК України надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Корнієнка Сергія Валерійовича в порядку положень глави 2 Розділу ІХ ЦПК України, про визнання в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, а саме рішення Окружного суду м. Урфар від 15.03.2023 у справі №24Рs159/21h-38, зі змінами, внесеними рішенням Земельного суду м. Лінца як апеляційного суду від 19.06.2023 у справі №15R192/23 w, яке набрало законної сили 25.07.2023.

В обґрунтування клопотання вказує, що 15.03.2023 рішенням Окружного суду м. Урфар Австрійської Республіки у справі №24Ps159/21p-38 заяву ОСОБА_3 про одноособову опіку над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було відхилено. Відповідно до зазначеного рішення, опіку над ОСОБА_5 мають його батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_6 . 19.06.2023 рішенням Земельного суду м. Лінца Австрійської Республіки у справі №15R192/23 w, як апеляційного суду, зміст пунктів 1, 2, 3 6 оскаржуваного рішення Окружного суду м. Урфар від 15.03.2023 викладено в наступній редакції: «Турбота про малолітнього ОСОБА_5 надалі покладається виключно на батька. Згідно з пунктом 2 стаття 107 «Закону про охоронне провадження», мати зобов`язана протягом 5 днів передати батькові український паспорт малолітнього ОСОБА_4 ». Крім того, як вказує представник заявника за змістом відмітки штампу Окружного суду м. Урфар від 25.07.2023 на екземплярі судового рішення Земельного суду м. Лінца від 19.06.2023, зазначений судовий документ набрав законної сили. Згідно Службового підтвердження Окружного суду м. Урфар №24Ps159/21р від 24.10.2025, право піклуватися та виховувати неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , управляти його майном та представляти його (законне представництво) належить виключно батькові дитини ОСОБА_7 . Це рішення набуло законної сили та підлягає виконанню на підставі Ухвали (рішення) Земельного суду Лінца від 19.06.2023 з 25.07.2023. За таких умов існує необхідність у визнанні даного рішення в Україні як такого, що не підлягає примусовому виконанню.

Згідно ухвали суду від 13.01.2026 заінтересовану особу ОСОБА_2 повідомлено про надходження клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню та запропоновано останній у місячний строк з дня отримання копії даної ухвали подати можливі заперечення проти клопотання.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, заінтересована особа ОСОБА_2 отримала дану ухвалу від 13.01.2026 та клопотання з додатками 19.01.2026 (через члена сім`ї).

23.02.2026 представником заінтересованої особи подані заперечення щодо клопотання, оскільки ані про подання заявником апеляційної скарги на рішення Окружного суду м. Урфар від 15.03.2023 у справі №24Ps159/21p-38, ані про прийняття судом апеляційної скарги на це рішення ОСОБА_2 не повідомлялась, копії апеляційної скарги, повідомлення про апеляцію не отримувала, хоча з травня 2022 року проживає у Австрійській Республіці, зокрема з 03.11.2022 за адресою АДРЕСА_1 і зазначена адреса була відома органам судової влади Австрійської Республіки. Тому враховуючи, що ОСОБА_2 не була обізнана про розгляд справи Земельним судом м. Лінца Австрійської Республіки, як судом апеляційної інстанції, рішенням якого суттєво погіршено її становище, і внаслідок того, що її не було належним чином повідомлено про розгляд справи, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі і відповідно висловити свої аргументи, заперечення проти доводів апеляційної скарги. Відтак неповідомлення ОСОБА_2 про апеляційний розгляд справи.

Представник заявника подав до суду 09.03.2026 відповідь на дане заперечення, в якому вказує, що відповідно до листа судді Окружного суду м. Урфар від 27.02.2026, у межах розгляду апеляції (у справі № 24Ps159/21p) усного слухання не проводилося. Рішення було прийнято на підставі матеріалів справи. 18.04.2023 Окружним судом м. Урфар рекомендованим листом заінтересованій особі за місцем її проживання було направлено апеляційну скаргу заявника на рішення Окружного суду м. Урфар від 15.03.2023 у справі №24Ps159/21p, яку отримано 24.04.2023 особисто ОСОБА_8 , що підтверджується листом судового відділу: 003 Окружного суду м. Урфар від 18.04.2023 №ON 41 та бланком поштового повідомлення органу доставки. Крім того направлення 18.06.2023 Окружним судом м. Урфар рекомендованим листом заінтересованій особі за місцем її реєстрації та проживання рішення за апеляційною скаргою у справі №24Ps159/21р та його отримання 06.07.2023 особисто нею підтверджується листом судового відділу: 003 Окружного суду м. Урфар від19.06.2023 № ON 43 та бланком поштового повідомлення органу доставки. Тому представник заявника наголошує на відсутності безумовних підстав відмови в задоволенні клопотання про визнання й виконання рішення іноземного суду.

В судовому засіданні представник заявника подане клопотання підтримав та просив його задовольнити з викладених в клопотанні та у відповіді на заперечення представника заінтересованої особи на клопотання мотивів.

ОСОБА_2 та її представник у судове засідання не прибули, про призначення клопотання до розгляду повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що 15.03.2023 рішенням Окружного суду м. Урфар Австрійської Республіки у справі №24Ps159/21p-38 заяву ОСОБА_3 про одноособову опіку над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було відхилено. Згідно даного рішення, опіку над ОСОБА_4 мають його батько ОСОБА_9 та мати ОСОБА_6 . Основне місце проживання ОСОБА_4 залишається з батьком, однак мати ОСОБА_6 має право на контакт у наступній формі: кожні вихідні, в суботу або неділю, по 4 години, починаючи негайно і чергуючи з наступними вихідними суботою/неділею і це право на контакт може здійснюватися лише в присутності батька; в інші вихідні дня, коли не має особистого контакту, є право контакту через «WhatsApp», в разі чого батько встановлює контакт, зателефонувавши матері в цей день.

Згідно даного рішення матері ОСОБА_10 категорично заборонено вивозити ОСОБА_11 за межі Австрії або брати його з собою в поїздки за межі Австрії.

Заяви батька про позбавлення матері опіки над дитиною стосувалися наступних правових випадків: а) у випадку подачі заяв та представництво в питаннях громадянства, як українського, так і австрійського; представництва щодо проїзних документів; визначення місця перебування малолітнього ОСОБА_5 ; b) у випадку, якщо право на контакт врегульовано, зобов`язати матір здавати всі паспорти матері та малолітньої особи на той час, коли вона забирає дитину; відхиляються або не приймаються.

19.06.2023 рішенням Земельного суду м. Лінца Австрійської Республіки у справі №15R192/23 w, як апеляційного суду, зміст пунктів 1, 2, 3 та б. оскаржуваного рішення Окружного суду м. Урфар від 15.03.2023 викладено в наступній редакції: «Турбота про малолітнього ОСОБА_5 надалі покладається виключно на батька. Згідно з пунктом 2 стаття 107 «Закону про охоронне провадження», мати зобов`язана протягом 5 днів передати батькові український паспорт малолітнього ОСОБА_4 ».

Відповідно до відмітки штампу Окружного суду м. Урфар від 25.07.2023 на екземплярі судового рішення Земельного суду м. Лінца від 19.06.2023, зазначений судовий документ набрав законної сили.

Згідно Службового підтвердження Окружного суду м. Урфар №24Ps159/21р від 24.10.2025, право піклуватися та виховувати неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , управляти його майном та представляти його (законне представництво) належить виключно батькові дитини ОСОБА_7 . Дане рішення набуло законної сили та підлягає виконанню на підставі Ухвали (рішення) Земельного суду Лінца від 19.06.2023 з 25.07.2023.

Щодо доводів про неповідомлення ОСОБА_2 про подання апеляційної скарги та про прийняте судом апеляційної інстанції рішення за результатом розгляду апеляційної скарги суд зазначає наступне.

З наданих представником заявника документів вбачається, що рішення апеляційним судом було прийнято на підставі матеріалів справи без усного слухання. Крім того, направлення 18.04.2023 Окружним судом м. Урфар рекомендованим листом боржниці за місцем її реєстрації та проживання апеляційної скарги заінтересованої сторони на рішення Окружного суду м. Урфар від 15.03.2023 у справі №24Ps159/21p та його отримання 24.04.2023 особисто боржницею під власноручний підпис підтверджується листом судового відділу: 003 Окружного суду м. Урфар від 18.04.2023 №ON 41 та бланком поштового повідомлення органу доставки, що наявні у матеріалах справи.

Направлення 18.06.2023 Окружним судом м. Урфар рекомендованим листом ОСОБА_2 за місцем її реєстрації та проживання рішення за апеляційною скаргою у справі №24Ps159/21р та його отримання 06.07.2023 особисто останньою під власноручний підпис, підтверджується листом судового відділу: 003 Окружного суду м. Урфар від19.06.2023 № ON 43 та бланком поштового повідомлення органу доставки, що також наявні в матеріалах справи.

Відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких видана Верховною Радою України, є частиною національного Законодавства України.

Відповідно до статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про міжнародне приватне право», визначено, що суд чи інший орган застосовує право іноземної держави незалежно від того, чи застосовується у відповідній іноземній державі до подібних правовідносин право України, крім випадків, якщо застосування права іноземної держави на засадах взаємності передбачене законом України або міжнародним договором України.

Якщо застосування права іноземної держави залежить від взаємності, вважається, що вона існує, оскільки не доведено інше.

Згідно статті 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Порядок визнання в Україні іноземних судових рішень, що не підлягають примусовому виконанню, регулюються ЦПК України.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», згідно з міжнародними договорами України рішення, які не потребують виконання (про визнання прав, оголошення банкрутом, визнання недійсними певних актів, визнання, оспорення чи позбавлення батьківства, розірвання шлюбу, встановлення фактів, що мають юридичне значення, усиновлення, визнання громадянина безвісно відсутнім чи оголошення померлим тощо), які постановлені судом однієї з Договірних Сторін і набрали законної сили, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження за умови, що установою юстиції запитуваної Договірної Сторони раніше в цій справі не було постановлено рішення, яке набрало законної сили, або якщо згідно з даним договором, а в не передбачених ним випадках - згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано, справа не належить до виключної компетенції її установ юстиції.

Підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду визначені у статті 468 ЦПК України.

Так відповідно до частини першої вказаної статті клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 2 частини другої цієї норми визначено, що якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи

Відповідно до частини шостої статті 473 ЦПК України, за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження, суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

За встановлених у судовому засіданні обставин суд дійшов висновку про задоволення поданого клопотання про визнання в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, оскільки за результатом розгляду справи не встановлено підстав для відмови у його задоволенні.

Керуючись статтями 81, 82 Закону України «Про міжнародне приватне право», керуючись статтями471-473 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Визнати в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, а саме рішення Окружного суду м. Урфар від 15.03.2023 у справі №24Рs159/21р-38, зі змінами, внесеними рішенням Земельного суду м. Лінца як апеляційного суду від 19.06.2023 у справі №15R192/23 w, яке набрало законної сили 25.07.2023.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Сумського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складений 13.03.2026.

Суддя Ю.О. Зеря