П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року

м. Рівне

Справа № 555/9/26

Провадження № 22-ц/4815/689/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Хлуд І.П.,

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "Сантрейд Авто"

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантрейд Авто" на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 05 січня 2026 року (постановлену у складі Мельничук Н.В.) у справі за заявою адвоката Мельник Світлани Романівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантрейд Авто" про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сантрейд Авто» подало до суду заяву про забезпечення позову до його пред`явлення, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову (в порядку ч.2 ст.149 ЦПК України - до пред`явлення позову), шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 , у межах суми позову 2 052 679 гривень 65 копійок, які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах та на майно, яке належить ОСОБА_1 .

Заяву обґрунтовано тим, що позивач ТОВ «Сантрейд Авто» готується до подання позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу транспортного засобу №29-08-1491 від 29 серпня 2023 року.

Відповідно до умов даного договору, продавець взяв на себе зобов`язання передати у власність покупця автомобіль JEEP WRANGLER 2021 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , а покупець взяв на себе зобов`язання прийняти даний транспортний засіб на умовах договору.

29 серпня 2023 року за актом приймання-передачі транспортного засобу ТОВ «Сантрейд Авто» передав ОСОБА_1 , а останній прийняв легковий автомобіль JEEP WRANGLER 2021 року випуску, VIN № НОМЕР_1 .

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Договору, загальна ціна транспортного засобу складає 1 726 700, 00 гривень, яка мала бути перерахована на розрахунковий рахунок продавця впродовж 365 днів з моменту передачі транспортного засобу. Тобто до 30 серпня 2024 року розрахунок за транспортний засіб вже мав бути здійснений.

Однак, на момент звернення із даною заявою ОСОБА_1 , не здійснено розрахунок за придбаний транспортний засіб.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Сантрейд Авто» за договором купівлі-продажу транспортного засобу №29-08-1491 складає 1 726 700, 00 грн. (основна сума боргу), 259 560, 83 грн. (інфляційні нарахування), 66 418, 82 грн. (3% річних), що разом становить 2 052 679, 65 грн.

ОСОБА_1 безпідставно ухиляється впродовж двох років від виконання грошового зобов`язання, чим грубо порушує умови договору та норми чинного законодавства щодо своєчасного виконання взятих на себе зобов`язань.

Вказує, що з відповіді на адвокатський запит Головного сервісного центру МВС від 25.12.2025 року стало відомо, що ОСОБА_1 ще 19.01.2024 року продав даний транспортний засіб іншій особі, проте, навіть після продажу, кошти за придбаний транспортний засіб ТОВ «Сантрейд Авто» не перерахував.

Вважає, що застосування забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно та кошти ОСОБА_1 в межах суми 2 052 679 грн. 65 коп., не завдасть йому майнової чи іншої шкоди, оскільки не позбавляє права фактичного володіння і користування майном, водночас створює для позивача гарантії у вигляді реального виконання рішення суду у майбутньому.

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 05 січня 2026 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантрейд Авто» про забезпечення позову - відмовлено.

Судове рішення обгрунтовано тим, що заявником не наведено обґрунтованих підстав того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти впливатиме на ефективність захисту та унеможливить виконання рішення суду.

Разом з тим, представник заявника звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 , у межах суми позову 2 052 679 гривень 65 копійок, які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ОСОБА_1 , інформацію про номери рахунків, банківську установу де ці рахунки знаходяться, суми розміщених на них грошових коштів, місце і умови їх розміщення суду не надав. Крім того і не надав суду будь-яку інформацію про майно відповідача.

Відсутність відомостей про рахунки та вклади відповідача не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Не погоджуючись із ухвалою суду ТзОВ "Сантрейд Авто" оскаржило її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що вважає оскаржувану ухвалу такою, що прийнята із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Предметом позову є стягнення грошових коштів і заява про забезпечення позову щодо накладення арешту на кошти та майно відповідача обмежується розміром позовних вимог, а саме сумою 2052679,65 грн.

Сам лише факт відсутності вказаних позивачем відкритих банківських рахунків, майна боржника не є безумовною підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти має бути вжитий відносно всіх наявних у відповідача рахунків в усіх банківських установах в межах ціни позову.

Просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 , які знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших установах та на майно, яке належить ОСОБА_1 у межах суми позову в розмірі 2052679,65 грн.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ "Сантрейд Авто" готується до подання позовної заявм до ОСОБА_1 , предметом якої є матеріально-правова вимога про стягнення 2052679,65 грн.

У січні 2026 року ТзОВ «Сантрейд Авто» подало до суду заяву про забезпечення позову до його пред`явлення, в якій просило суд вжити заходи забезпечення позову (в порядку ч.2 ст.149 ЦПК України - до пред`явлення позову), шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 , які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах та на майно, яке належить ОСОБА_1 , у межах суми позову 2 052 679 гривень 65 копійок.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої, частиною третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 (провадження № 14-28цс23) зазначено, що жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 11 грудня 2023 року у cправі № 904/1934/23, виснував, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (див. постанову Верховного Суду в складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 березня 2023 року у справі № 905/448/22).

За таких обставин, у разі звернення із позовом про стягнення грошових коштів, саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач, зокрема і ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності (постанова Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 06 жовтня 2022 року у справі № 905/446/22).

У постанові Верховного Суду від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20,

від 17 серпня 2022 року в справі № 361/3446/21зазначено, що предметом позову у справі є вимоги позивача про стягнення коштів й виконання в майбутньому судового рішення у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів. Тому застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках відповідача безпосередньо пов`язано із предметом позову.

У постановах Верховного Суду від 02 серпня 2019 року в справі № 915/538/19 та від 06 листопада 2018 року в справі № 923/560/17 викладена правова позиція, що накладення арешту на грошові кошти відповідачів слід обмежувати розміром ціни позову та можливих судових витрат. Суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру загальної суми позовних вимог та можливих судових витрат.

Сам лише факт відсутності вказаних позивачем відкритих банківських рахунків, майна боржника не є безумовною підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти в межах суми позову, що належить відповідачу, оскільки, як передбачено частиною першою статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № б/н (провадження № 61-16635ав20), від 28 вересня 2023 року у справі № б/н (провадження № 61-11439ав23), від 14 грудня 2023 року у справі № б/н (провадження № 61-14128ав23).

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову до його пред`явлення суд виходив із того, що заявником не надано інформації про номери рахунків, банківську установу де ці рахунки знаходяться, суми розміщених на них грошових коштів, місце і умови їх розміщення. Крім того і не надано суду будь-яку інформацію про майно відповідача.

Судом не враховано, що накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача, в межах суми позову, є співмірним з позовними вимогами, сприятиме позивачу в можливості захистити свої права та інтереси шляхом забезпечення належного виконання рішення в разі задоволення позову.

За обставин цієї справи апеляційний суд вказує на наявність підстав для накладення арешту на грошові кошти відповідача на відкритих ним рахунках у банківських та фінансових установах та на його майно в межах суми, про стягнення якої буде подано позов, оскільки такий захід забезпечення позову є обґрунтованим, адекватним і співмірним із заявленими позовними вимогами та дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення у разі задоволення позову і, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Наведене також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17 серпня 2022 року у справі № 361/3446/21.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантрейд Авто" задоволити.

Ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 05 січня 2026 року скасувати.

Накласти арешт на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) та на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 та обліковуються на його розрахункових та карткових рахунках в усіх банківських або інших фінансових установах, у межах заявленої до стягнення суми позовних вимог в розмірі 2052679 (два мільйони п`ятдесят дві тисячі шістсот сімдесят дев`ять) грн. 65 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 13 березня 2026 року.

Головуючий суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.