Єдиний унікальний номер 205/4635/25
Номер провадження2-о/205/87/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року

Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Остапенко Н.Г, за участю секретаря судового засідання Зибалової П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу №205/4635/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, про встановлення факту проживання однією сім*єю чоловіка та жінки без шлюбу-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 26.03.2025 року звернулась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з заявою про встановлення факту проживання однією сім*єю чоловіка та жінки без шлюбу, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України.

В обґрунтування заяви зазначила, що з 2012 року проживала разом з ОСОБА_4 , як дружана та чоловік без реєстрації шлюбу.

За час проживання однією сім`єю, як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, облаштовували житло, окрім того, всі свята проводили в колі рідних та друзів, разом відпочивали та виходили в гості. ОСОБА_4 спілкувався з її батьками та родичами. Вона спілкувалася з його родичами та друзями. Фактично виконували взаємні права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка.

ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 проживали в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яку орендували, що підтверджується копією договору оренди від 04.11.2015 року.

Із початком повномасштабного вторгнення, ОСОБА_4 був мобілізований до лав Збройних Сил України та почав захищати територіальну цілісність України. ОСОБА_1 втратила з ним зв`язок у Маріуполі, коли з 02.03.2022 року зв`язку вже не було по всьому місту.

ОСОБА_1 іноді в телефонному режимі спілкується з батьками ОСОБА_4 , які залишились на окупованій території.

Є інформація про перебування ОСОБА_4 у полоні. Так. відповідно до витягу з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими від 06.01.2025 року ОСОБА_4 перебуває в полоні, ймовірне місце утримання: Торезька колонія №28, станом на 09.11.2024 року.

ОСОБА_1 не може скористатися своїми правами оскільки не є близьким родичем або офіційною дружиною. Заявниця бажає захистити його права та інтереси, бажає повернути захисника на територію Батьківщини.

Вона неодноразово зверталась до органів державної влади України, до міжнародних організацій для здійснення пошуку ОСОБА_4 .

Встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім`єю у вказаний період, має для заявниці юридичне значення. Від його встановлення залежить можливість реалізації різних прав: соціальних, оформлення статусу члена сім`ї військовополоненого, спадкування та інші. Буде мати право на отримання, на випадок його смерті, одноразової грошової допомоги відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Факт сумісного проживання сторін за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як чоловіка та дружини підтверджується письмовими поясненнями свідків, фотографіями.

Також ОСОБА_4 неодноразово робив подарунки ОСОБА_1 . Це підтверджується: гарантійним сертифікатом та фотоідентифікацією ювелірного виробу-сережок, виготовлених із 18-каратного жовтого золота з діамантами. Дата покупки 18 грудня 2012 року, вартість склала 1800 доларів США, перстень виготовлений із 18-каратного жовтого золота з діамантами. Дата покупки 18 грудня 2012 року, вартість склала 1570 доларів США, гарантійним талоном на ім`я Миколи №253284 виріб ELITE(600731) придбаний 22.08.2018 року на суму 1155 грн., товарний чек від 22.08.2018 року на суму 1155 грн. та гарантійний талон на прізвище Шушура виріб Casio (204045), придбаний 22.08.2018 року.

На підставі викладеного просить встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю, як жінки та чоловіка, без реєстрації шлюбу у період часу з 01.01.2012 року по 02.03.2022 року.

Ухвалою судді Бізяєвої Н.О. від 27.03.2025 року прийнято заяву до розгляду і відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження.

Розпорядженням керівника апарату Новокодацького районного суду міста Дніпра №86 від 17.06.2025 року у зв`язку з достроковим припиненням відрядження судді Бізяєвої Н.О. до Новокодацького районного суду міста Дніпра призначено повторний автоматичний розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2025 року вищевказана цивільна справа передана в провадження судді Остапенко Н.Г.

Ухвалою судді Остапенко Н.Г. від 23.06.2025 року цивільну справу №205/4635/25 прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 27.08.2025 року витребувано докази.

Ухвалою суду від 27.08.2025 року задоволено клопотання про допит свідків.

Ухвалою суду від 04.11.2025 року залишено без розгляду клопотання представника заявниці ОСОБА_1 -адвоката Кравченко О.О. про витребування доказів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Кравченко О.О. заяву підтримали та просили задовольнити. 05.02.2026 року на адресу суду надійшла заява від представника заявника адвоката Кравченко О.О. про закінчення розгляду справу у відсутність заявниці та її представника. Заяву підтримують та просять задовольнити.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`вились. Про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомляли.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вислухавши пояснення заявниці та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, шо заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави-ч.1 ст.2 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.293 ЦПК України окреме провадження-це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов*язується з наступним вирішенням спору про право.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи,-залишає заяву без розгляду, що передбачено ч.4 ст.315 ЦПК України.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з*ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов*язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих, чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що « у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Як зазначила ОСОБА_5 , метою звернення з зазначеною заявою є реалізація різних прав: соціальних, оформлення статусу члена сім`ї військовополоненого, спадкування та інші. Буде мати право на отримання, на випадок його смерті, одноразової грошової допомоги відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася в м.Макіівка Донецької області ( а.с.19-25).

Згідно Довідки № від 13.06.2017 року про взятті на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Фактичне місце перебування: АДРЕСА_3 (а.с.26).

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Донецьк Донецької області (а.с.28-30). Його батьками є: батько- ОСОБА_2 , мати- ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 (а.с.30).

Згідно Довідки, виданої 06.11.2015 року за №11439/Нч Головним управлінням МВС України в Донецікій області ОСОБА_4 дійсно в період з 07.04.2014 по 06.11.2015 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в райні/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області (а.с.31), має посвідчення учасника бойових дій (а.с.32).

Згідно Витягу з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими, № витягу: 2025-69-7057, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває в полоні. Ймовірне місце утримання: Торезька колонія №28, станом на 09.11.2024 року (а.с. 35).

Факт перебування ОСОБА_4 в полоні також підтверджується листом Служби Безпеки України від 04.05.2023 року (а.с.36) з якого вбачається, що ОСОБА_4 перебував в полоні вже станом на липень 2022 року.

Із відповіді Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 23.10.2023 року вбачається, що з 01.06.2023 року слідчим відділом Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000696 від 01.06.2022, розпочатому Кременчуцьким районним управлінням поліції ГУНП в Полтавській області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за фактом безвісного зникнення військовослужбовця полку «Азов» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.38).

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до органів державної влади України, до міжнародних організацій для здійснення пошуку ОСОБА_4 (а.с.36-50).

При зверненні до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 на підтвердження обставин, викладених у заяві, також надала суду:

- договір найму квартири АДРЕСА_4 від 04.11.2015 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , однак даний договір не містить жодної інформації щодо ОСОБА_4 (а.с.53-54). Окрім того, відповідно до Довідки № від 13.06.2017 року взята на облік, як внутрішньо переміщена особа з 13.06.2017 року;

-фото;

-гарантійний сертифікат та фотоідентифікацію ювелірного виробу сережок- дата покупки 18 грудня 2012 року, вартість склала 1800 доларів США, перстеня -дата покупки 18 грудня 2012 року, вартість склала 1570 доларів США. Гарантійний талон на ім`я Миколи № НОМЕР_2 виріб ELITE(600731) придбаний 22.08.2018 року на суму 1155 грн., товарний чек від 22.08.2018 року на суму 1155 грн.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що у ОСОБА_8 з ОСОБА_9 були сімейні стосунки, вели спільне господарство. ОСОБА_9 називав ОСОБА_8 дружиною. ОСОБА_8 завжди піклувалася про ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що ОСОБА_8 з ОСОБА_9 переїхали до м.Маріуполь в 2014 році, проживали разом на АДРЕСА_5 . ОСОБА_9 називав ОСОБА_8 дружиною, жили, як подружжя. Чи вели вони спільно господарство їй не відомо, щодо придбання спільного майна, нічого пояснити не може.

Відповідно до ст..15 ЦПК України кожна особа, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового тправа та інтересу-ч.1 ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Частинами першою та другою ст..21 СК України передбачено що шлюбом є сімейний соює жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Положеннями ч.1 ст.74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-289цс18) вказано, що згідно з абзацом 5 п.б мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба). Але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповно рідні брати і сестри, відчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші. Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні неведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання коштів, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному прцесі.

СК України не визначає які конкретно докази визначаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 грудня 2020 року у справі №295/14208/19-ц.

Надавши оцінку зазначеним вище доказам, які надані заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю без шлюбу, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не надала достатніх доказів, які свідчать про те, що між нею та ОСОБА_4 склались та мали місце усталені відносини, які притаманні саме подружжю.

Посилання заявниці на те, що за час спільного проживання вони з ОСОБА_4 вели спільне господарство є недоведеними, оскільки на підтвердження зазначених обставин не надано суду жодних письмових доказів. Також не надано жодних письмових доказів місця та періоду спільного проживання. Рішення суду не може ґрунтуватися лише на поясненнях свідків.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про недоведеність заяви та відсутність правових підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 76-80, 89, 263-265, 273, 315, 319 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, про встановлення факту проживання однією сім*єю чоловіка та жінки без шлюбу- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г.Остапенко