Справа № 157/2298/25
Провадження №2/157/220/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

в с т а н о в и в :

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося через систему «Електронний суд» у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору № 1520-8193 від 03 березня 2025 року у розмірі 40 399 гривень 99 копійок, з яких: заборгованість за кредитом 12 256 гривень 41 копійка, заборгованість за нарахованими процентами 19 543 гривні 58 копійок, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України 8 600 гривень, а також стягнути судові витрати у розмірі 2 422 гривні 40 копійок. В обґрунтування вимог зазначає, що 03 березня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і фізичною особою ОСОБА_1 за допомогою вебсайту (creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1520-8193. Зазначений кредитний договір: як вбачається із його змісту, разом із правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) відповідно до методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений; відповідно до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор A8296 для підписання кредитного договору 1520-8193 від 03 березня 2025 року, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до вищенаведеного, обґрунтованим висновком є те, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на умовах: сума кредиту 4 900 грн; строк кредитування 365 днів; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту 15 % від суми кредиту; знижена відсоткова ставка 1,00 % в день; стандартна відсоткова ставка 1,00 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору; 0,74% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період, починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше). Також Додатковою угодою №1 від 26 березня 2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1520-8193 від 03 березня 2025 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 12 300 грн. Умовами кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем передбачено, що тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована та процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору. Згідно із розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 08.06.2017 № 2401 «Про видачу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)» Товариству з обмеженою відповідальність «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. 08 березня 2024 року Національним банком України внесено запис до Державного реєстру фінансових установ про переоформлення ліцензії ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код за ) на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом надання послуги - надання коштів та банківських металів у кредит, (розміщено в загальному доступі на сайті https://creditkasa.com.ua/dozvilni-dokumenty). Отже, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до вищевказаної ліцензії, виданої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Таким чином, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Позивач (через партнера ТОВ «ФК «Контрактовий дім», з яким укладено договір № 02/06/2020 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 10.06.2020 та який має ліцензію НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків № 21/772-рк від 29.04.2023) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про успішне перерахування платежу на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Таким чином, на підтвердження факту видачі кредиту кредитодавець додає до цієї позовної заяви документи, що підтверджують перерахування кредитних коштів. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме, отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед позивачем, відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1520-8193 від 03 березня 2025 року шляхом здійснення платежів, зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором, що є додатком до позовної заяви. Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Це відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц, а саме: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу». В подальшому, відповідач всупереч умовам кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. Станом на 21 жовтня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 40 399 гривень 99 копійок, а саме: заборгованість за кредитом - 12 256 гривень 41 копійка; заборгованість за нарахованими процентами - 19 543 гривні 58 копійок; заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК - 8 600 гривень. Порядок нарахування зазначеної суми заборгованості відображений в розрахунку сум заборгованості за кредитним договором, що додається до позовної заяви. Включення до тексту договору умов про сплату відповідачем комісії за надання кредиту, неустойки та інших платежів за прострочення виконання зобов`язання, а рівно й подальше їх нарахування позивачем та витребування від відповідача (в тому числі в судовому порядку) є законним та обґрунтованим, оскільки вони базуються на чинних нормах спеціального законодавства України, які регламентують питання щодо саме надання споживчих кредитів, яким і є по своїй правовій суті і кредитний договір, з огляду на наступне. 24 грудня 2023 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», на підставі якого п 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону Про споживче кредитування викладено в новій редакції, а саме: у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. Звертаємо увагу, що одночасно також відбулось виключення п. 6.1 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про споживче кредитування, яким було передбачено норму про звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування. Отже, чинна норма Закону про споживче кредитування, яка також діяла на дату укладання договору з відповідачем, і яка передбачає звільнення від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань, не застосовується до договорів про споживчий кредит, які укладені за межами періоду, що встановлений п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», тобто з 23.01.2024, тому позивач має всі підстави для нарахування та вимоги до Відповідача сплати неустойки та інших платежів за прострочення виконання зобов`язання, якщо умовами договору передбачена сплата таких платежів. Закон про споживче кредитування визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, тобто його норми є спеціальними, які регулюють правовідносини за договорами про надання споживчого кредиту, зокрема в частині правомірного нарахування неустойки в редакції Закону на дату укладення договору між позивачем та відповідачем. Закон про споживче кредитування безумовно та однозначно передбачає право позивача (як кредитодавця) на встановлення комісії за надання кредиту за кредитним договором. Національний банк України, який є державним регулятором ринку фінансових послуг в Україні, своєю Постановою від 11.02.2021р. № 16 затвердив «Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит», надалі за текстом поіменовані «Правила розрахунку». Вказані Правила розрахунку (пункт 1) передбачають правомірність встановлення Позивачем (як кредитодавцем) супровідних послуг за кредитом, в тому числі і комісії за надання кредиту. Крім того, Додатком № 2 до Правил розрахунку затверджено типову форму Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. В даній Таблиці в розділі «Платежі за супровідні послуги» та підрозділі «Кредитодавця» (графа 8) передбачена комісія за надання кредиту, про що свідчить 8 стовбець Таблиці. Також, комісія за надання кредиту була відображена і в тексті кредитного договору, який був підписаний відповідачем, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за Кредитним договором. Крім того, відповідно до пункту 9 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого Постановою Правління НБУ № 113 від 03.11.2021, яке визначає додаткові умови, не визначені ЦК України, Законом про споживче кредитування, Законом України «Про фінансові послуги» та іншими законами України, які містять норми щодо договірних відносин у частині надання фінансових послуг, вимоги договорів про надання фінансових послуг, що укладаються між споживачами та небанківськими фінансовими установами, Договір про надання фінансових послуг повинен містити, в тому числі назви грошових зобов`язань (із роз`ясненням їх економічної сутності), включаючи комісії за надання та користування кредитом. До того ж, позивач в цьому питанні також звертає особливу увагу суду, що Верховний Суд в Постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у своїй Постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц зазначає, що «умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів»(будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року». Відтак, починаючи з 10 червня 2017 року, коли набрав чинності Закон про споживче кредитування, а рівно й зміни до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», після чого зазначена стаття 11 прийняла той вигляд, який має і до цього моменту («1. Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно, через зазначені факти та обставини нормативне врегулювання спірних правовідносин між позивачем та відповідачем має відбуватись саме так, як це і було наведено позивачем вище в цьому пункті - насамперед, на основі вказаних норм Закону про споживче кредитування. Таким чином, спеціальним законодавством України прямо визначені можливості позивача (як небанківської фінансової установи) як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача. Відтак, враховуючи все вищезазначене в сукупності, є всі належні правові підстави вважати, що включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту, а також подальше витребування нарахованої комісії від позивача є цілком обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству України, що регулює відносини, що склалися між позивачем та відповідачем. Вищезазначені доводи узгоджуються з правовим висновком, викладеним у Постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 https://reyestr.court.gov.ua/Review/105423479. Відповідно до умов договору у разі прострочення позичальником сплати процентів за видачу кредиту за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування. Кредитодавець відповідно до умов кредитного договору направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору №1520-8193 від 03 березня 2025 року щодо сплати процентів, однак дана вимога була проігнорована позичальником, порушення не усунуто. Таким чином, з боку відповідача по відношенню до позивача має місце свідоме порушення зобов`язання, визначеного в кредитному договорі, що відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені кредитним договором або законом.

Ухвалою судді від 26 грудня 2025 року позовну заяву АТ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» прийнято до розгляду, у справі відкрито провадження та постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо стягнення з нього заборгованості по кредиту у розмірі 12 256 грн 41 коп. та відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 9 771 грн 79 коп., у задоволенні решти позовних вимог просить відмовити та в обґрунтування заперечення зазначає, що із вказаними у позовній заяві позовними вимогами він не погоджується, зважаючи на неспівмірний розрахунок суми кредитної заборгованості. Таким чином, 03 березня 2025 року між ним і ТОВ «ФК «Контрактовий дім» був укладений кредитний договір № 1520-8193 у формі електронного документа. Він не був належно повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні. Зазначає, що про надмірний розмір нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, що призводить до дисбалансу інтересів та прав сторін правовідносин, не заперечуючи факт укладення кредитного договору, просить зменшити розмір нарахованих відсотків до розміру 50 % від суми заборгованості по кредиту, а саме: до 9 771 грн 79 коп., з огляду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), де зазначено про право суду зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання у випадку зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановлення її в розмірі, який в два та більше разів перевищує відсотки, які передбачені в рамках первісного строку договору, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) вказано: «Суди попередніх інстанцій встановили, що умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру процентів річних, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду бере до уваги таке. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання». Нараховані відсотки значно перевищують розмір заборгованості за тілом кредиту (12 256 грн 41 коп), а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. З огляду на наведене, просить суд при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, зменшити розмір відсотків до 50% від розміру заборгованості по кредиту, а саме: до 9 771 грн 79 коп. Отже, зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, які підтверджуються належними та допустимими письмовими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з нього належить стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі: 12 256 грн 41 коп та заборгованість за відсотками 9 771 грн 79 коп., а всього 22 028 грн 20 коп. Він не відмовляється від виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення суми кредитної заборгованості, однак його матеріальний стан унеможливлює оплату всієї суми заборгованості із зазначеними у позові процентами, що обґрунтовано, зокрема, нормами національного цивільного законодавства. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне і ротове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача. З огляду на визначені обставини, вимога позивача щодо стягнення з нього кредитної заборгованості у сумі 40 399 грн 99 коп. є неспівмірною згідно із нормами законодавства у сфері кредитування, його скрутному матеріальному становищу та загальному суспільно-політичному стану у країні, пов`язаному із введення у дію воєнного стану.

Представник позивача директор ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Резуєв Є.В. у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, з якого вбачається, що він просить справу розглянути у відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, із відзиву на позовну заяву вбачається, що він просить справу розглянути у його відсутності.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України (далі - ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та у встановлений законом або договором строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобов`язанням.

Судом встановлено, що 03 березня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою вебсайту creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1520-8193 (кредитний договір), відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 4 900 гривень на строк 365 днів з 03 березня 2025 року, зі сплатою процентів за стандартною процентною ставкою у розмірі: 1,00 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору, 0,74 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або дати фактичного повернення всієї суми кредиту; дата повернення кредиту 02.03.2026.

Також, 26 березня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору на відкриття кредитної лінії № 1520-8193, відповідно до якої відповідач ОСОБА_1 отримав додаткові грошові кошти в розмірі 12 300 гривень, та було змінено умови кредитування, а саме: сума неповернутого кредиту становить 12 300 грн, кількість днів користування кредитом, що залишається після укладення цієї додаткової угоди становить 365 календарних днів; орієнтовна реальна річна процентна ставка за час з моменту укладення цієї додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування: 4592,65 процентів, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту за час з моменту укладення цієї додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування: 53 495 грн 53 коп.

Згідно з п. 9.2.1.6. Правил надання кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджених наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 27.01.2025, які є відповідно до п. 12.21 кредитного договору є невід`ємною частиною цього договору, у разі затримання Позичальником сплати процентів за користування Кредитом або комісії за видачу Кредиту (якщо Договором передбачена сплата комісії за видачу Кредиту) щонайменше на одинкалендарний місяць, Кредитодавець має право вимагати від Позичальника повернення Кредиту до закінчення Строку кредитування, визначеного у Договорі, в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування Кредитом.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Як вибачається із матеріалів справи, зазначений кредитний договір був укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які не порушують вимоги Закону України «Про споживче кредитування», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Згідно з умовами договору № 1520-8193 від 03 березня 2025 року та додаткової угоди до договору на відкриття кредитної лінії № 1520-8193 ОСОБА_1 зобов`язався погашати кредит, нараховані відсотки за користування кредитом на умовах, передбачених договором.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на платіжну картку за допомогою системи LiqPay, що підтверджується довідкою про перерахунок суми кредиту № 1520-8193 від 03 березня 2025 року (платіж № від 03.03.2025 та від 26.03.2025).

Проте, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання по кредиту не виконав належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по кредиту, загальний розмір якої станом на 21 жовтня 2025 року складає 40 399 гривень 99 копійок, з яких: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 12 256 гривень 41 копійка; заборгованість за нарахованими відсотками 19 543 гривні 58 копійок, заборгованість за нарахованими відсотками на підставі ст. 625 ЦК України 8 600 гривень.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, в подальшому його дія продовжувалася і триває на цей час.

Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а позивачем нараховані відсотки на підставі ст. 625 ЦК України за невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором в цей період, підстави для стягнення з відповідача 8 600 грн нарахованих відсотків на підставі ст. 625 ЦК України за невиконання відповідачем грошового зобов`язання, відсутні.

Доводи позивача про те, що у питанні нарахування пені норми Закону України «Про споживче кретидування» як спеціальні є пріоритетними над нормами ЦК України, які є загальними, є хибними, оскільки саме Цивільний кодекс України за змістом ч. 2 ст. 4 цього кодексу є основним актом цивільного законодавства України, що регулює, зокрема, спірні цивільні правовідносини.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦК України якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.

У позовній заяві представник позивача зазначає, що згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення, у тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.

Також представник позивача зазначає, що кредитний договір був укладений після набрання чинності змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому вимога про стягнення пені є правомірною.

Однак, суд звертає увагу, що з системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», на які посилається представник позивача, так і приписів п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вбачається, що відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

За таких обставин, доводи позивача щодо правомірного нарахування неустойки не ґрунтуються на вимогам законодавства.

Доводи відповідача про необхідність зменшення до 50 % розміру заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами по кредитному договору є безпідставними, вони, як вбачається із змісту відзиву на позовну заяву, стосуються не відсотків за користування кредитом, а відсотків, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, тобто за порушення грошового зобов`язання.

Крім цього, процентна ставка за користування кредитними коштами, що передбачена кредитним договором № 1520-8193 від 03 березня 2025 року, не є більшою, ніж та, що передбачена Законом України «Про споживче кредитування».

З урахуванням зазначеного, немає підстав для зменшення розміру відсотків за користування кредитом, про що просить у відзиві відповідач.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість по кредитному договору у розмірі 31 799 гривень 99 копійок, з яких: 12 256 гривень 41 копійка заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 19 543 гривні 58 копійок заборгованість за нарахованими відсотками.

Отже, суд доходить висновку, що позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, а саме на 78,71 %, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» понесені останнім та документально підтвердженні витрати, пов`язані з оплатою судового збору, у розмірі 1 906 гривень 67 копійок.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 27, 78 - 81, 141, 142, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, код ЄРДПОУ 38548598) заборгованість по кредитному договору № 1520-8193 від 03 березня 2025 року у розмірі 31 799 (тридцять одна тисяча сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 99 копійок, з яких: 12 256 гривень 41 копійка заборгованість за тілом кредиту, 19 543 гривні 58 копійок прострочена заборгованість за нарахованими відсотками.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судові витрати у розмірі 1 906 (одна тисяча дев`ятсот шість) гривень 67 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: https://km.vl.court.gov.ua/sud0304/gromadyanam/csz/.

Головуючий: О.В. Антонюк