Справа № 149/846/26
Провадження №2/149/816/26
Номер рядка звіту 15
У Х В А Л А

"11" березня 2026 р. м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Олійник І. В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення цивільного позову ОСОБА_1 до Хмільницької міської ради Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору поновленим,

В С Т А Н О В И В :

Разом з позовною заявою, ОСОБА_1 подала заяву від 09.03.2026 року про забезпечення позову шляхом заборони Хмільницькій міській раді вчиняти будь-які дії спрямовані на передачу у володіння та/або користування, продажу у власність третім особам, зміну цільового призначення, поділ чи об`єднання земельної ділянки загальною площею 0,0078 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:004:0899.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовуються судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року, роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У контексті норм ст. 149 ЦПК України заходи забезпечення позову вживаються, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду у справі що розглядається.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити, зокрема, вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави, тощо (постанови Верховного Суду від 25.09.2019 в справі №910/7141/13, від 25.02.2019 в справі № 922/2673/18, від 17.10.2018 в справі №183/5864/17-ц). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що між сторонами укладено договір особистого строкового сервітуту від 14.02.2023 року строком на три роки. За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 02.12.2025 Хмільницька міська рада рішенням №4150 від 23.12.2025 відмовила заявнику у поновленні договору особистого строкового сервітуту. За змістом п. 2.1 договору сервітуту дата закінчення дії договору обчислюється від дати його укладення. Отже станом на дату звернення із позовом та заявою про забезпечення (10.03.2026) договір особистого строкового сервітуту від 14.02.2023 закінчився (15.02.2026).

Витягом з Державного земельного кадастру від 22.08.2017 року підтверджено, що власником земельної ділянки :00:004:0899 є Хмільницька міська рада.

За таких обставин, забезпечення позову у спосіб заборони Хмільницькій міській раді як власнику майна вчиняти будь-які дії щодо цього майна буде суперечити вимогам ст. 319, 321 ЦК України, а також ст. 20 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Отже зазначений заявником спосіб забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, а тому заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення цивільного позову ОСОБА_1 до Хмільницької міської ради Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору поновленим відмовити повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення - 12.03.2026.

Суддя Ігор ОЛІЙНИК