Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2009/22 Провадження№ 2/279/5/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2026 року м. Коростень

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Пацко О.О., розглянувши в м. Коростені матеріали цивільної справи за позовом керівника Коростенської окружної прокуратури Житомирської області, який діє в інтересах держави в особі Ушомирської сільської ради Коростенського району до ОСОБА_1 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування земельних ділянок з незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом керівника Коростенської окружної прокуратури Житомирської області, який діє в інтересах держави в особі Ушомирської сільської ради Коростенського району до ОСОБА_1 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування земельних ділянок з незаконного володіння.

Ухвалою суду від 18.03.2025 року за заявою прокурора було зупинено провадження до прийняття рішення у справі № 279/10692/15-ц Верховним судом України та набрання рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 30.12.2025 року за заявою прокурора Коростенської окружної прокуратури провадження по справі поновлено та призначено до підготовчого судового засідання.

16.01.2026 року керівником Коростенської окружної прокуратури подано заяву про зміну правових підстав позову, а саме вважати правовими підставами позову окружної прокуратури положення ст. 387 ЦК України.

Так, враховуючи позовні вимоги після зміни правових підстав позову, суд зазначив наступне.

09.04.2025 набрав чинності Закон України № 4292-IX "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" (далі - Закон № 4292-ІХ).

Законом № 4292-ІХ доповнено статтю 390 Цивільного кодексу України частиною п`ятою наступного змісту:

"Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви".

Статтю 391 Цивільного кодексу України доповнено частиною 2 наступного змісту:

"Якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу".

Частину четверту статті 177 Цивільного процесуального кодексу України доповнено абзацем другим наступного змісту: у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Частину другу статі 185 Цивільно процесуального кодексу доповнено абзацом третім наступного змісту: якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму.

При цьому, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 4292-ІХ передбачено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинним на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо:

нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом;

нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Таким чином, держава регламентувала порядок звернення органів державної влади, органів місцевого самоврядування та прокурорів до суду з позовами, направленими на вилучення майна з приватної власності інших осіб, шляхом визначення спеціального порядку звернення, що включає забезпечення прав відповідача через внесення депозиту у розмірі вартості майна, який буде спрямований на відшкодування вартості майна в разі задоволення позову.

Враховуючи те, що змінивши правові підстав позову про витребування спірної земельних ділянок у відповідача, після набрання чинності Законом № 4292-ІХ, та не оспорюючи в позові добросовісність відповідачів, як набувачів спірних земельних ділянок, прокурор не виконав вимог, встановлених частиною 4 статті 177 ЦПК України, тобто не вжив заходів щодо оцінки спірного майна щодо витребування якого заявлено вимоги, а також не вніс на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірного майна, суд вважав за необхідне залишити зазначену позовну заяву без руху та надав прокурору строк для усунення допущених недоліків, про що 06.02.2026 було постановлено ухвалу.

10.02.2026 року від заступника керівника Коростенської окружної прокуратури Житомирської області надійшли пояснення на виконання ухвали суду від 06.02.2026 року про залишення позову без руху, в яких зазначив, що ч. 4 ст. 177 ЦПК України не має зворотної дії у часі, та не може бути застосована до вказаного позову, який подано до суду до зазначених змін у законодавстві. Також зауважив у даному випадку добросовісність відповідача та третіх осіб виключається, що і виключає застосування до спірних відносин положень ст. 388 ЦК України. Окрім того, вирішення питання щодо добросовісності/недобросовісності відповідачів у спірних правовідносинах має здійснюватися судом на стадії ухвалення рішення і він не вправі відхиляти ці твердження позивача, ще на стадії розгляду справи.

Станом на 13.02.2026 року інших документів на виконання ухвали суду від 06.02.2026 року до суду не надійшло, прокурор не виконав вимог, встановлених частиною 4 статті1 77 ЦПК України, тобто не вжив заходів щодо оцінки спірного майна щодо витребування якого заявлено вимоги, а також не вніс на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірного майна.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до положень ЦПК України саме у позовній заяві позивач має викласти свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Також відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України позивач вправі змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Натомість прокурор ні в позовній заяві, ні в прийнятій судом заяви про зміну правових підстав позову, не оспорює добросовісність відповідачів, як набувачів спірного майна.

Позиція прокурора, що вирішення питання щодо добросовісності/недобросовісності відповідачів у спірних правовідносинах має здійснюватися судом на стадії ухвалення рішення, тож суд не може застосовувати зміни, внесені до норм ЦК України та ЦПК України Законом № 4292-ІХ, навіть за умови відсутності оспорення добросовісності відповідача, як набувача спірного майна у позовній заяві чи в інших заявах по суті справи, нівелює мету прийняття Закону № 4292-IX, та внесених ним змін, а саме посилення захисту прав добросовісного набувача, та робить незастосовними норми абз. 2 ч.4 ст. 177 ЦПК України до всіх позовних заяв органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна на користь держави чи територіальної громади про витребування майна.

Щодо позиції прокурора, що ч. 4 ст. 177 ЦПК України не має зворотної дії у часі, та не може бути застосована до вказаного позову, який подано до суду до зазначених змін у законодавстві, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина 11 ст. 187 ЦПК України дозволяє суду, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених устаттях 175,177цього Кодексу, залишити позовну заяву без руху.

Однак прокурор змінивши правову підставу позову на позовні вимоги про витребування спірної земельної діляноки у відповідача ОСОБА_1 , після набрання чинностіЗаконом № 4292-ІХ, та не оспорюючи добросовісність відповідача, як набувача спірної земельної ділянки, не виконав вимог, встановлених частиною 4 статті 177 ЦПК України, тобто не вжив заходів щодо оцінки спірного майна щодо витребування якого заявлено вимоги, а також не вніс на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірного майна, недоліки, зазначені в ухвалі суду від 17 липня 2025 року не виконав.

Відповідно до ч. 13 ст. 187 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Оскільки, у визначений ухвалою строк, недоліки позовної заяви не були усунуті, згідно до ч. 13 ст.187 ЦПК України позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 49, 177, 185, 187, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву керівника Коростенської окружної прокуратури Житомирської області, який діє в інтересах держави в особі Ушомирської сільської ради Коростенського району до ОСОБА_1 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування земельних ділянок з незаконного володіння, залишити без розгляду.

Направити копію ухвали учасникам розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя О.О.Пацко