С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
___________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/1838/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

13 березня 2026 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ІІ. Описова частина

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - Позивач, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.06.2024 було відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач зазначає, що 01.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан», Кредитор) та Відповідачем було укладено кредитний договір № 4860994, згідно з яким Відповідач отримав кредит у розмірі 14.000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії, загальним строком на 30 днів, тобто до 01.12.2021, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку Відповідача.

На підставі Договору відступлення прав вимоги № 80-МЛ від 09.02.2022 право грошової вимоги за вказаним кредитним договором відступлено ТОВ «Мілоан» на користь Позивача.

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 62.650 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 14.000 грн; прострочена заборгованість за відсотками - 47.250 грн; прострочена заборгованість за комісією - 1.400 грн, а також стягнути судовий збір у розмірі 2.422,40 грн.

Відповідач через свого представника - адвоката Войтович Л.В. подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись, зокрема, на недоведеність факту укладення кредитного договору в електронній формі, неналежність та недопустимість доказів, відсутність первинних документів, що підтверджують факт перерахування коштів, незаконність нарахування відсотків за межами строку дії договору, нікчемність умови про комісію та несправедливість процентної ставки. Також просив стягнути з Позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10.000 грн.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів Відповідача, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі.

Позивачем також подано клопотання про витребування у ТОВ ФК «Елаєнс» інформації щодо перерахування коштів Відповідачу за кредитним договором, проте зазначене клопотання подано з порушенням встановлених процесуальних строків без подання заяви про їх поновлення.

У судове засідання представник Позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник Відповідача - адвокат Войтович Л.В. просила забезпечити її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, проте у зв`язку з технічними проблемами забезпечити таку участь не вдалося.

Суд, з урахуванням наявності заяви Позивача про розгляд справи у його відсутність, а також неможливості забезпечення участі представника Відповідача в режимі відеоконференцзв`язку з технічних причин, визнав за можливе розглянути справу за наявними матеріалами у відсутність сторін.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року N 1519/2-5034/11 (N 61-175сво21) порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).

Відтак, суд зазначає датою ухвалення рішення дату складання повного його тексту, не зважаючи на те, що вона відмінна від дати судового засідання, на яку було призначено розгляд справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів, поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідно до статті 5 зазначеного Закону електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Відповідно до статей 6, 7 цього Закону для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до частини першої статті 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі.

Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

При вирішенні даної справи суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23, де Верховний Суд сформулював правову позицію щодо порядку доказування укладення електронного кредитного договору та перевірки достовірності, цілісності і незмінюваності електронних документів.

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що питання достовірності, цілісності і незмінюваності змісту електронного кредитного договору є ключовим у справах цієї категорії, оскільки від нього залежить те, чи може цей договір уважатися укладеним у письмовій формі або щонайменше чи можуть окремі його положення вважатися такими, що оформлені саме письмово.

Верховний Суд зазначив, що якщо електронний документ підписаний не за допомогою кваліфікованого електронного підпису (КЕП) чи удосконаленого електронного підпису (УЕП), а за допомогою будь-якого іншого електронного підпису, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, то суд має здійснити окремі процесуальні дії, спрямовані на перевірку цілісності та незмінюваності даних, які в ньому містяться, та з`ясувати: (а) чи направлявся примірник електронного кредитного договору відповідачу на визначену ним електронну адресу або на його акаунт у цій же інформаційно-комунікаційній системі; (б) якщо так, то в якому вигляді він відправлявся (прикріплений файл, посилання на веб-сторінку тощо); (в) чи існує технічна можливість внести зміни до примірника електронного договору після його укладення і направлення відповідачу в односторонньому порядку без його згоди.

Також Верховний Суд вказав, що якщо сторона, яка посилається як на підставу своїх вимог або заперечень на певний електронний договір або окремі його положення, не може довести цілісність і незмінюваність цих положень після укладення відповідного договору, в той час, як інша сторона заперечує факт цілісності і незмінюваності, то відповідні положення договору не можуть бути застосовані. Подібні висновки містяться також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Аналізуючи наявні у справі докази з урахуванням наведеної правової позиції Верховного Суду, суд зазначає наступне.

На підтвердження факту укладення кредитного договору Позивачем подано до суду паперові копії (роздруківки): кредитного договору № 4860994 від 01.11.2021, Графіку платежів (Додаток № 1), Паспорту споживчого кредиту (Додаток № 2), Довідки про ідентифікацію, Анкети-заяви на кредит, Правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан».

На підтвердження факту перерахування кредитних коштів Позивачем подано копію платіжного доручення № 60087950 від 01.11.2021, Відомість про щоденні нарахування та погашення, Виписку з особового рахунку за кредитним договором.

Відповідач у відзиві послідовно заперечував факт укладення кредитного договору та факт перерахування йому кредитних коштів, ставлячи під сумнів надані Позивачем паперові копії електронних документів.

Суд зазначає, що усі зазначені вище документи подані Позивачем виключно у формі паперових копій (роздруківок), які відповідно до частини третьої статті 100 ЦПК України не вважаються письмовими доказами, а є лише однією з форм подання електронного доказу.

Позивачем не подано оригіналів електронних документів. Позивач не забезпечив можливість перевірки цілісності та незмінюваності електронних документів, на які він посилається. Зокрема, Позивачем не надано суду доступу до інформаційно-комунікаційної системи кредитора для перевірки: факту направлення примірника електронного кредитного договору Відповідачу; вигляду, в якому він відправлявся; наявності чи відсутності технічної можливості внесення змін до примірника електронного договору в односторонньому порядку.

Довідка про ідентифікацію, якою Позивач підтверджує підписання кредитного договору одноразовим ідентифікатором, є документом, складеним самим Кредитором (ТОВ «Мілоан»), тобто зацікавленою стороною. При цьому ані кредитний договір, ані графік платежів, ані паспорт споживчого кредиту не містять безпосередньо комбінації цифр та літер одноразового ідентифікатора, яким вони нібито підписані. Зазначена довідка сама по собі, без перевірки достовірності інформаційно-комунікаційної системи кредитора, не може бути достатнім доказом укладення договору.

Що стосується доказів перерахування кредитних коштів, суд зазначає, що платіжне доручення № 60087950 від 01.11.2021 не містить повного номера банківської картки, на яку були перераховані кошти, та даних щодо власника цієї картки, що позбавляє суд можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «Мілоан» коштів у сумі 14.000 грн саме на картковий рахунок, який належить Відповідачу. Відомість про щоденні нарахування та погашення підписана ТОВ «Мілоан», а Виписка з особового рахунку - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», тобто складені самим Позивачем та первинним Кредитором, які є зацікавленими особами у справі.

Позивачем було подано клопотання про витребування у ТОВ ФК «Елаєнс» інформації щодо перерахування коштів Відповідачу за кредитним договором, проте зазначене клопотання подано з порушенням встановлених процесуальних строків, при цьому заяви про поновлення цих строків Позивач не подав. Відповідно до частини восьмої статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Позивач не обґрунтував неможливість подання відповідного клопотання у встановлений строк, у зв`язку з чим суд залишив його без розгляду.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Таким чином, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що Позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт укладення кредитного договору № 4860994 від 01.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем в електронній формі з дотриманням вимог чинного законодавства, а також не доведено факт перерахування Відповідачу кредитних коштів у розмірі 14.000 грн. Подані Позивачем паперові копії (роздруківки) електронних документів, зміст яких ставиться під сумнів Відповідачем, за відсутності оригіналів електронних доказів та за відсутності можливості перевірки їх цілісності та незмінюваності, не можуть бути взяті судом до уваги відповідно до частини п`ятої статті 100 ЦПК України.

Оскільки Позивачем не доведено основної підстави позовних вимог - факту укладення кредитного договору та перерахування кредитних коштів, суд не вбачає підстав для задоволення позову, у тому числі вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією.

З огляду на відмову у задоволенні позову суд не вдається до детального аналізу інших аргументів сторін щодо нарахування відсотків за межами строку кредитування, нікчемності комісії, несправедливості процентної ставки тощо, оскільки ці питання є похідними від встановлення факту укладення кредитного договору, який Позивачем не доведений.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, судовий збір покладається на Позивача.

Відповідач просив стягнути з Позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10.000 грн на підставі Договору про надання правової допомоги № 24/303Ф від 02.08.2024, укладеного з адвокатом Войтович Л.В.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

На підтвердження витрат на правничу допомогу Відповідачем подано Договір про надання правової допомоги № 24/303Ф від 02.08.2024, відповідно до якого вартість послуг адвоката складає 10.000 грн (консультування довірителя, визначення правової позиції, складання відзиву на позовну заяву). Суд враховує, що відповідно до сталої практики Верховного Суду витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного Суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18).

Суд вважає доведеними понесені Відповідачем витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень, така сума з огляду на критерії реальності та розумності є обгрунтованою, а тому суд не вбачає підстав для зменшення розміру компенсації, яка підлягає стягненню з Позивача на користь Відповідача.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 207, 526, 610, 625, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 83, 89, 95, 100, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд вирішив:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10.000 (десять тисяч) грн.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», юридична адреса: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, м. Львів, 79018; .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя: