Номер провадження 2/243/209/2026
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

« 11» березня 2026 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Гончарової А.О.,

за участю секретаря судового засідання Слободкіної Т.І.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач є власником нежитлового приміщення площею 73,40 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , та користується послугами з опалення, однак не в повному обсязі оплачує вартість спожитих послуг з опалення, що порушує право Позивача на отримання оплати за надані послуги з теплопостачання у встановлений законодавством строк.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми.

Таким чином, Боржнику нараховані індекс інфляції за період з 01 листопада 2020 року по 23 лютого 2022 року у сумі 1563,77 грн. та 3% річних 307,74 грн.

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь інфляційні втрати у розмірі 1563,77 грн. та три відсотки річних, що складають 307,74 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачу документів в сумі 45,00 грн. та витрати, пов`язані з формуванням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно в сумі 41,00 грн.

19.01.2026 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних не визнає, вважає їх неправомірними та такими, що порушують чинне законодавство, оскільки вони були нараховані під час дії карантину. Крім того, зазначив, що розрахунок вказаних сум зроблений неправильно. В задоволенні позову просив відмовити.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення загальною площею 73,40 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , нежиле вбудоване приміщення відповідача знаходиться в багатоквартирному будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, тому він є споживачем житлово-комунальних послуг та на ці відносини поширюється дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з опалення, оскільки позивач фактично надавав відповідачу послуги з опалення, а відповідач користувався даними послугами для задоволення власних потреб та не відмовлявся від них.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з п. 35 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» № 830 від 21 серпня 2019 року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, але відповідач несвоєчасно оплачує спожиті комунальні послуги.

Згідно з ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 13 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, відповідач ними користується.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи».

Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання відповідачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Тобто, докази, які відповідач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу невизнання позовних вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими.

За період з 01.11.2020 по 31.10.2025 відповідачу було нараховано заборгованість за теплову енергію в сумі 60 133,77 грн. та заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 1 591,31 грн.

Вказана заборгованість була відповідачем сплачена 08.01.2026 року, на підтвердження чого було надано відповідну квитанцію, в зв`язку з чим ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30.01.2026 року провадження по справі в частині зазначений вимог було закрито.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих за період з 01.11.2020 по 23.02.2022, суд зазначає наступне.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір встановлений договором або законом.

Відповідно до п.4 ч.3 р.ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" (№530-ІХ від 17.03.2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року зі змінами "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19", з 12.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин, який тривав до 30.06.2023 року (постанова Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, а також у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 сформувала усталену правову позицію про те, що 3% річних та інфляційні втрати за ст. 625 ЦК України мають компенсаційний (не штрафний) характер, входять до складу грошового зобов`язання, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення, спрямовані на відшкодування втрат від знецінення коштів та плату за користування чужими коштами. Вони не є неустойкою (штрафом/пенею) у розумінні ст. 549 ЦК, тому заборона п. 4 ч. 3 ст. 2 Закону №530-ІХ (карантин COVID-19) на них не поширюється (постанова КЦС ВС від 12.02.2025 №758/5318/23 та ін.).

Постанова КМУ №206 від 05.03.2022 забороняє нарахування та стягнення інфляційних нарахувань, 3% річних на заборгованість, утворену за період воєнного стану (з 24.02.2022).

Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період карантину, оскільки позивач просить стягнути нарахування саме на підставі ст. 625 ЦК України, а не ст.549 ЦК України.

Проте, суд вважає за необхідне зробити власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, виходячи з наступного.

Відповідно до п.35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 року №830, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат (ст. 625 ЦК України) здійснюється окремо за період прострочення: 3% річних = Сума боргу х 0.03 х (Кількість днів / 365); Інфляційні втрати = (Сума боргу х Сукупний індекс інфляції / 100) - Сума боргу. Інфляційні втрати розраховуються на основі даних Держстату України.

Суд звертає увагу, що кількість днів прострочення рахується не з місяця, в якому виникла заборгованість, а враховуючи граничний строк внесення плати за споживчу послугу, тобто з першого дня місяця, який йде після граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Таким чином, інфляційні втрати та 3% річних за період з 01.11.2020 по 23.02.2022 становлять:

листопад 2020 нараховано 3165,62 грн., з урахуванням вхідного сальдо -1649,50 мала сплатити 1516,12, граничний строк: останній день грудня 2020, проплата була зроблена 18.02.2021 на суму 4197,13, т.ч. за період 01.01.21-18.02.21 Інфляційне збільшення: 1 516,12 x 1.02313000 - 1 516,12 = 35,07 грн., 3% річних 1 516,12 x 3 % x 49 : 365 : 100 = 6,11 грн.

грудень 2020 нараховано 4197,13 грн., граничний строк: останній день січня 2021, проплата була зроблена частково 18.02.2021 на суму 2681,01 (за вирахуванням боргу 1516,12 за листопад 2020) та 04.06.21 на суму 1516,12 грн., т.ч. за період з 01.02.21-18.02.21 сплачена сума 2681,01 грн. Інфляційне збільшення: 2 681,01 x 1.01000000 - 2 681,01 = 26,81 грн., 3% річних 2 681,01 x 3 % x 18 : 365 : 100 = 3,97 грн, за період з 01.02.21-04.06.21 сплачена сума 1516,12 грн. Інфляційне збільшення: 1 516,12 x 1.04780687 - 1 516,12 = 72,48 грн., 3% річних 1 516,12 x 3 % x 124 : 365 : 100 = 15,45 грн.

січень 2021 нараховано 4066,63 грн., граничний строк: останній день лютого 2021, проплата зроблена 04.06.2021 на суму 4066,63 грн., т.ч. за період 01.03.21-04.06.21 Інфляційне збільшення: 4 066,63 x 1.03743255 - 4 066,63 = 152,22 грн.., 3% річних 4 066,63 x 3 % x 96 : 365 : 100 = 32,09 грн.

лютий 2021 нараховано 4013,02 грн., граничний строк: останній день березня 2021, проплата зроблена 04.06.2021 на суму 4013,02 грн., т.ч. за період 01.04.21-04.06.21 Інфляційне збільшення: 4 013,02 x 1.02009100 - 4 013,02 = 80,63 грн., 3% річних 4 013,02 x 3 % x 65 : 365 : 100 = 21,44 грн.

березень 2021 нараховано 3612,61 грн., граничний строк: останній день квітня 2021, проплата зроблена 04.06.2021 на суму 3612,61 грн., т.ч. за період 01.05.21-04.06.21 Інфляційне збільшення: 3 612,61 x 1.01300000 - 3 612,61 = 46,96 грн., 3% річних 3 612,61 x 3 % x 35 : 365 : 100 = 10,39 грн.

квітень 2021 нараховано 841,93 грн., граничний строк: останній день травня 2021, проплата була зроблена частково 04.06.2021 на суму 729,53 (за вирахуванням боргу 1516,12 за грудень 2020, 4066,63 грн. за січень 2021, 4013,02 грн. за лютий 2021, 3612,61 грн. за березень 2021) та 17.02.22 на суму 112,40 грн., т.ч. за період з 01.06.21-04.06.21 сплачена сума 729,53 грн. Інфляційне збільшення: 729,53 x 1.00000000 - 729,53 = 0,00 грн., 3% річних: 729,53 x 3 % x 4 : 365 : 100 = 0,24 грн., за період з 01.06.21-17.02.22 сплачена сума 112,40 грн. Інфляційне збільшення: 112,40 x 1.06675745 - 112,40 = 7,50 грн., 3% річних: 112,40 x 3 % x 262 : 365 : 100 = 2,42 грн.

жовтень 2021 нараховано 339,64 грн., граничний строк: останній день листопада 2021, проплата зроблена 17.02.22 на суму 339,64 грн., т.ч. за період 01.12.21-17.02.22 Інфляційне збільшення: 339,64 x 1.03538325 - 339,64 = 12,02 грн., 3% річних 339,64 x 3 % x 79 : 365 : 100 = 2,21 грн.

листопад 2021 нараховано 5833,91 грн., граничний строк: останній день грудня 2021, проплата була зроблена частково 17.02.2022 на суму 5381,86 (за вирахуванням боргу 112,40 за квітень 2021, 339,64 грн. за жовтень 2021) та станом на 23.02.22 сума заборгованості складає 452,05 грн., т.ч. за період з 01.01.22-17.02.22 сплачена сума 5381,86 грн. Інфляційне збільшення: 5 381,86 x 1.02920800 - 5 381,86 = 157,19 грн., 3% річних: 5 381,86 x 3 % x 48 : 365 : 100 = 21,23 грн., за період з 01.01.22-23.02.22 сума 452,05 грн. Інфляційне збільшення: 452,05 x 1.02920800 - 452,05 = 13,20 грн., 3% річних: 452,05 x 3 % x 54 : 365 : 100 = 2,01 грн.

грудень 2021 нараховано 7114,76 грн., граничний строк: останній день січня 2022, заборгованість станом на 23.02.22 складає 7114,76 грн., т.ч. за період 01.02.22-23.02.22 Інфляційне збільшення: 7 114,76 x 1.01600000 - 7 114,76 = 113,84 грн.., 3% річних 7 114,76 x 3 % x 23 : 365 : 100 = 13,45 грн.

Враховуючи викладене, за період з 01.11.2020 по 23.02.2022 інфляційні втрати становлять 717,92 грн. та 3% річних становлять 131,01 грн.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути інфляційні втрати в сумі 717,92 грн. та 3% річних в сумі 131,01 грн.

Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2025 року складає 3028,00 грн.

Дана позовна заява сформована в системі «Електронний суд», тому розмір судового збору за подання даної позовної заяви з позовними вимогами про стягнення інфляційних втрат в сумі 1563,77 грн. та 3% річних в сумі 307,74 грн. становить 2 422,40 грн. (3 028 х 0,8), який сплачений позивачем.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача в загальному розмірі 848,93 грн.

Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 45,36 % ((848,93 грн. задоволені вимоги) / (1871,51 грн. заявлені позовні вимоги )*100%).

З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1 098,80 грн. (2 422,40 грн. сплачений судовий збір * 45,36 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачу документів у справі на загальну суму 20,41 грн.(45,00 грн. * 45,36 %), та витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі на суму 18,60 грн.(41,00 грн. * 45,36 %).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 13, 128, 131, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», розташованого за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Космонавтів, буд. 39, , ПАТ Банк «Український капітал», код банку 320371, номер рахунку НОМЕР_2 , IBAN: НОМЕР_3 , інфляційні втрати за період з 01 листопада 2020 року до 23 лютого 2022 року в розмірі 717,92 грн. (сімсот сімнадцять грн. 92 коп.), 3 % річних за період з 01 листопада 2020 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 131,01 грн. (сто тридцять одна грн. 01 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 098,80 грн. (одна тисяча дев`яносто вісім грн. 80 коп.), поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції у розмірі 20,41 грн. (двадцять грн. 41 коп.), витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у розмірі 18,60 грн. (вісімнадцять грн. 60 коп.).

В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 13 березня 2026 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області А.О. Гончарова