Провадження № 6/537/13/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючої судді Мурашової Н.В.,

за участі секретаря Дьяченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м.Кременчук Полтавської області цивільну справу за заявою відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду,

у с т а н о в и в:

16 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду, в якій просив розстрочити виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука, ухваленого 12 грудня 2025 року по справі №524/13000/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 , яким стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 26179,02 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн., на десять місяців рівними частинами по 2739,02 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що 12 грудня 2025 року рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука по справі №524/13000/25 задоволено позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором №479889-КС-003 від 12 грудня 2023 року станом на 26 серпня 2025 року у розмірі 26179,02 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. На даний час ОСОБА_1 не має змоги виконати рішення суду одразу в повному обсязі в сумі 27390,22 грн. з причин відсутності грошових заощаджень і доходів. Крім того, на даний час ОСОБА_1 виконує ще два рішення суду про стягнення заборгованості по кредитам та ухвал про розстрочення виконання рішення на загальну суму 4367,09 грн. Виконання рішення суду у повному обсязі поставить його у скрутне матеріальне становище. Примусове виконання також не призведе до його реального виконання, а лише ускладнить ОСОБА_1 можливість отримання коштів через арешт банківських рахунків та збільшення суми боргу на суму виконавчого збору.

04 березня 2026 року через систему «Електронний суд» до суду надійшло заперечення ТОВ «Бізнес Позика» на заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду. Заперечення мотивовано тим, що відповідач не навів обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим з посиланням на відповідні належні, достатні докази. Також не надав доказів свого скрутного матеріального становища. Задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо), які відповідачем не зазначені. Наявність у відповідача заборгованості за кредитними договорами, укладеними з іншими фінансовими установами, не є безумовною підставою для розстрочення виконання рішення суду. Відповідач не був позбавлений можливості звернутися до ТОВ «Бізнес Позика» із пропозицією щодо врегулювання заборгованості за кредитним договором, однак не зробив цього. Тому у ТОВ «Бізнес Позика» немає жодних підстав вважати, що відповідач насправді має намір сплачувати заборгованість за кредитним договором у випадку розстрочення рішення суду, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволення заяви відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через систему «Електронний суд», з заявою про відкладення судового засідання не звертався, причини неявки не повідомив.

Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» Басалига Д.М. в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу у її відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву відповідача, ознайомившись з матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 12 грудня 2025 року задоволено позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором №479889-КС-003 від 12 грудня 2023 року станом на 26 серпня 2025 року у розмірі 26179,02 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8756,45 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 15834,77 грн., заборгованості за комісією у розмірі 1587,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» судові витрати на судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Повернуто позивачу ТОВ «Бізнес Позика» з Державного бюджету 1211,20 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Рішення суду від 12 грудня 2025 року набрало законної сили 22 січня 2026 року.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Положеннями ст.129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положенням ст.129-1 Конституції України кореспондують положення ст.18 ЦПК України, в яких зазначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З аналізу викладених вище положень слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати рішення суду, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Так, виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, при цьому без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.435 ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

За змістом ч.3 ст.435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У ч.4 ст.435 ЦПК України визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З аналізу положень ст.435 ЦПК України слідує, що розстрочка це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом.

Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, оскільки законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Обставинами, які ускладнюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді та безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі №796/43/2018, від 19.06.2019 року у справі № 2-55/10.

Водночас, обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2021 року у справі №9901/598/19.

Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26 червня 2013 року, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Відповідно до вимог ч.5 ст.435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наведені заявником підстави для розстрочення виконання судового рішення ґрунтуються лише на посиланні на скрутний матеріальний стан та наявність заборгованості за кредитними договорами, укладеними з іншими фінансовими установами, по яким він щомісячно сплачує платежі за ухвалами про розстрочення виконання рішення суду.

Посилаючись на скрутний матеріальний стан ОСОБА_1 подає при цьому відомості про застраховану особу з Пенсійного фонду України, з яких вбачається, що з 2015 року він не оформляв трудові відносини та не платив страхові внески (податки). Суд критично відноситься к доводам ОСОБА_1 , що протягом останніх 10 років він не мав жодного доходу, оскільки це спростовується очевидними фактами, що він мав грошові кошти для задоволення своїх біологічних потреб в їжі, одязі, житлі, тощо, навіть 20.07.2021 року зареєстрував своє місце проживання за новою адресою, як мінімум придбав технічний засіб та оплатив інтернет для неодноразового оформлення кредитів дистанційно через мобільні додатки, запрошував адвоката представляти свої інтереси у справах про стягнення з нього заборгованості по цим кредитам.

Доводи заявника про виконання ним ще двох рішень про стягнення з нього заборгованості за кредитними договорами не можуть розцінюватись як такі, що є особливими або винятковими, та унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення про стягнення заборгованості.

Суд враховує, що ОСОБА_1 при наведенні мотивів для розстрочення виконання рішення суду не надав жодних належних та допустимих доказів його неплатоспроможності станом на час звернення з відповідною заявою до суду, які б в свою чергу давали підстави для розстрочення виконання судового рішення, а долучені відомості про застраховану особу з Пенсійного фонду України не свідчать про безумовне скрутне матеріальне становище такої особи. Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є молодою особою працездатного віку, й відсутні докази, що за станом здоров`я він не може працювати чи проходити військову службу для отримання доходів.

Також заявник ОСОБА_1 до своєї заяви не додав будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність виняткових підстав, визначених у ст.435 ЦПК України для розстрочення виконання рішення суду.

Суд звертає увагу, що норми чинного законодавства допускають розстрочення виконання рішення лише у виняткових випадках, натомість заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності виняткових обставин, що утруднюють виконання рішення суду, а відтак обставини на які він посилається не оформлення працездатною особою трудових відносин протягом останніх 10 років та не сплата податків (страхових внесків), не є такими обставинами, які б свідчили про їх винятковість.

Суд вважає, що розстрочення виконання судового рішення не буде відповідати балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з дотриманням співмірності негативних наслідків для стягувача з інтересом боржника.

Безпідставне відстрочення виконання рішення суду підриває правовий принцип своєчасного та повного виконання судового рішення у цивільній справі, що являється складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

За вказаних обставин, враховуючи, що матеріали справи не містять, а судом не встановлено виняткових обставин, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, наявність яких робила б його виконання неможливим чи ускладненим, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.258-261, 353, 354,435 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день його її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 12.03.2026 року.

Суддя Мурашова Н.В.