ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/103/25 Номер провадження 22-ц/814/942/26Головуючий у 1-й інстанції Гуляєва Г. М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника адвоката Гавриша Богдана Вадимовича

на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2025 року, ухвалене суддею Гуляєвою Г.М.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Маяк» про поділ в натурі земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Маяк» про виділення в натурі земельної ділянки.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.07.2018 після смерті матері ОСОБА_3 є власником частки земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0616 загальною площею 6,62 га, що розташована на території Козлівщинської сільської ради Котелевського (нині Полтавського) району Полтавської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Іншим співвласником даної земельної ділянки є ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зазначила, що 13.05.2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0616 між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 з однієї сторони та ТОВ «Агрофірма «Маяк» укладено договір про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Після того, як позивач набула права власності на зазначену земельну ділянку, вона не можє знайти компромісу із іншим співвласником та землекористувачем щодо характеру розпорядження майном, це призводить до систематичних конфліктів, непорозумінь тощо.

Позивач звернулась до співвласника та землекористувача із заявами щодо падання погодження поділу земельної ділянки, однак жодної відповіді не отримала.

Враховуючи вищевикладене, остаточно визначившись з позовними вимогами, просила поділити в натурі земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0616 загальною площею 6,62 га, що розташована на території Козлівщинської сільської ради Котелевського (нині Полтавського) району Полтавської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з виділенням в натурі (на місцевості) в самостійний об`єкт 1/2 частки земельної ділянки ОСОБА_1 , належної їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.07.2018 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Рой Т.В. та з виділенням в натурі (на місцевості) в самостійний об`єкт 1/2 частки земельної ділянки ОСОБА_2 , належної йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.12.2011 року державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори Ковпаком В.І., у відповідності до варіанту розподілу № 1 висновку експерта № СЕ-19/117-23/7264-3Т від 18.08.2023 року, відповідно до якого: Співвласнику № 1 земельна ділянка - Ділянка № 1 (показано жовтим кольором). Загальна площа 3,31 га, що відповідає його частині (6,62 х 1/2) з межами:

- А-Д довжина межі становить 79,43 м;

- Д-Е довжина межі становить 415,44 м (305,81 + 109,63);

- Е-Ж довжина межі становить 79,48 м;

- Ж-А довжина межі становить 418,01 м (138,55 + 279,46);

Співвласнику № 2 земельна ділянка Ділянка №2 (показано зеленим кольором).

Загальна площа 3,31 га, що відповідає його частині (6,62 х 1/2) з межами:

- Д-Б довжина межі становить 61,59 м;

- Б-В довжина межі становить 18,33 м;

- В-Г довжина межі становить 412,85 м (332,32 + 80,53);

- Г-Е довжина межі становить 79,98 м;

- Е-Д довжина межі становить 415,44 м (305,81 + 109,63);

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0616 загальною площею 6,62 га, що розташована на території Козлівщинської сільської ради Котелевського (нині Полтавського) району Полтавської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма«Маяк» про виділення в натурі земельної ділянки відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачкою не надано до суду доказів недосягнення згоди володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, із співвласником з урахуванням вимог ст. 88 Земельного кодексу України, зокрема того, що вона зверталася до відповідача з пропозицією укласти договір про поділ майна й нотаріально його посвідчити, що відповідач відмовився укласти такий договір, як і не надано суду доказів звернення до нотаріуса й відмови вчинити нотаріальну дію щодо посвідчення правочину про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні докази нотаріального погодження землекористувачем ТОВ «Агрофірма «Маяк» питання щодо поділу спірної земельної ділянки.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого суду його в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_1 та її представник адвокат Гавриш Б.В., просили його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що в матеріалах справи наявні докази звернення ОСОБА_1 до співвласника та землекористувача щодо питання поділу земельної ділянки, проте відповідей на вказані звернення не отримала, що свідчить про відмову у здійсненні поділу нерухомого майна та порушення прав позивача щодо користування та розпорядження належної їй частки земельної ділянки.

Від представника ОСОБА_5 адвоката Гавриш Б.В. та представника ТОВ «Фгрофірма «Маяк» Литвиненко А.А. до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з?явився, що відповідно до положень ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.07.2018, є спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , а саме, 1/2 частки земельної ділянки площею 6,6200 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:001:0616, яка розташована на території Козлівщинської сільської ради Котелевського району Полтавської області (т. 1, а.с. 8).

Право власності позивача на зазначений об`єкт нерухомості зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності (т. 1, а.с. 9).

Іншим власником частки вищевказаної земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2011 є ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.05.2016 (т. 1, а.с. 10-11).

Спірна земельна ділянка перебуває у користуванні на праві емфітевзису, що підтверджується договором про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 13.05.2016 (т. 1, а.с. 64-65).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 19.05.2016 № 59374451, державну реєстрацію договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 13.05.2016 здійснено приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочкою Р.О., правокористувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Маяк» (т. 1, а.с. 66).

Позивач ОСОБА_1 зверталася 23.12.2022 до ТОВ «Агрофірма «Маяк» з листом-повідомленням про відмову в поновленні договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для с/г потреб (емфітевзис), укладеного 13.05.2016 (т. 1, а.с. 67).

18.01.2023 ТОВ «Агрофірма «Маяк» надало відповідь на вищевказаний лист, вказавши про пролонгацію договору на термін 7 (сім) років до 13.05.2030, яку було направлено рекомендованим повідомленням (т. 1, а.с. 68).

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 25 червня 2024 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя ососба, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Агрофірма «Маяк» про виділ в натурі спірної земельної ділянки відмовлено (т. 1, а.с. 69-75).

26 серпня 2024 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Маяк» заяви з повідомленням про намір здійснити поділ земельної ділянки та виокремити належну їй частину земельної ділянки в окрему одиницю (т. 1, а.с. 29-32).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Предметом спору у цій справі є поділ у натурі частки майна - земельної ділянки, що належить сторонам на праві спільної часткової власності.

У статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт. Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з частинами першою-третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У частині першій статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Питання щодо поділу майна, що є у спільній частковій власності, врегульовано статтею 367 ЦК України, у відповідності до якої майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

У статтях 12 та 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 адресована ОСОБА_2 з пропозицією укласти договір щодо поділу належної їм на праві спільної часткової власності земельної ділянки.

Дана заява була направлена цінним листом 27.08.2024, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та відповідною накладною (т. 1, а.с. 32).

Разом з тим, позивачем не долучено до матеріалів справи доказів отримання ОСОБА_2 даного листа, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що відсутність відповіді на вказаний лист можна трактувати як відмову останнього у здійсненні поділу земельної ділянки.

Окрім того, згідно з частиною 6 статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.

Встановлено, що спірна земельна ділянка на підставі договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 13.06.2016 перебуває у користуванні ТОВ «Агрофірма «Маяк».

Заперечуючи проти задоволення позову ТОВ «Агрофірма «Маяк» у відзивах на позовну заяву та апеляційну скаргу вказало, що як землекористувач не надає своєї згоди на поділ спірної земельної ділянки.

У постанові Верховного Суду від 15 грудня 2021 року у справі № 390/1454/19 зазначено, що надання згоди орендарем на поділ земельної ділянки має правову підставу в національному законодавстві, переслідує легітимну мету - гарантії для орендаря щодо дії договору оренди, надання такої згоди є пропорційним щодо інтересів власника земельної ділянки, оскільки наслідком переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є припинення договору оренди.

Таким чином, суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника адвоката Гавриш Богдана Вадимовича залишити без задоволення.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук