ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1341/26 Справа № 932/6859/20 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т.О. Суддя-доповідач у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

16 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Космачевської Т.В.,

суддів:Агєєва О.В., Красвітної Т.П.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Матросова Євгенія Олександрівна, на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 28 грудня 2020 року в цивільній справі номер 932/6859/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , (правонаступник ОСОБА_5 ) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про припинення права власності на частку у спільному майні, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 28 грудня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Треті особи: ОСОБА_4 , (правонаступник ОСОБА_5 ) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про припинення права власності на частку у спільному майні, визнання права власності - задоволено.

Із вказаним заочним рішенням не погодилась ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Матросова Є.О., подала апеляційну скаргу за допомогою підсистеми «Електронний суд» безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2025 року апеляційна скарга залишена без руху до надходження до Дніпровського апеляційного суду даної цивільної справи.

09 лютого 2026 року цивільна справа надійшла до Дніпровського апеляційного суду.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Заочним розглядом справи є специфічна процедура розгляду цивільної справи та її вирішення за відсутності відповідача.

Умовами проведення заочного розгляду справи є: 1) належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання; 2) нез`явлення відповідача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та 4) відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Лише в разі одночасного існування всіх перелічених умов суд може ухвалити заочне рішення в справі (частина перша статті 280 ЦПК України).

Водночас суть та мета заочного розгляду справи, які полягають у своєчасному та ефективному вирішенні спору, не відрізняються від тих же складових загального позовного провадження. Наведене пояснюється тим, що питання проведення заочного розгляду справи виникає вже на стадії судового розгляду під час судового засідання у справах позовного провадження. Тобто за наявності передбачених законом умов фактично відбувається перехід із загального позовного провадження до заочного розгляду справи.

У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи.

З іншого боку, відповідачу частиною першою статті 284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом.

Законодавець передбачив, що заочне рішення підлягає скасуванню судом першої інстанції, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 288 ЦПК України).

Отже, ЦПК України встановлює можливість перегляду ухваленого місцевим судом заочного рішення цим же судом без необхідності звернення до апеляційного суду за умови, що причини, які зумовили неприйняття відповідачем участі у розгляді справи, визнані судом поважними, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Натомість право на подання апеляційної скарги на заочне рішення суду відповідач набуває лише після залишення його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2024 року в справі № 756/11081/20 зауважила, що у питанні забезпечення прав учасників процесу на апеляційний перегляд справи заочне провадження не відрізняється від інших проваджень, адже доступ до суду апеляційної інстанції в будь-якому випадку забезпечується учасникам справи лише в разі дотримання ними установлених законом процесуальних вимог.

Такий висновок сформований з урахуванням того, що у пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України вказано, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Водночас ЄСПЛ, висновки якого належить застосовувати судам, вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, параграфи 53, 55, від 06 грудня 2007 року).

Такі вимоги можуть установлюватися до категорії прийнятності апеляційної скарги як в аспекті змісту і форми апеляційної скарги чи строків її подачі, так і через призму дотримання відповідачем процедури перегляду заочного рішення, яку законодавець визначив як передумову перегляду справи апеляційним судом за апеляційною скаргою відповідача.

З урахуванням того, що належне повідомлення відповідача про розгляд справи є однією з основних умов проведення її заочного розгляду, а також приймаючи до уваги положення статей 284, 287, 288 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2024 року в справі № 756/11081/20 виснувала, що право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції при заочному розгляді справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку попереднього звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення, у тому числі з урахуванням визначених процесуальним законом строків.

Зазначений підхід є сталим та послідовним у практиці Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року в справі № 760/13894/14-ц вказано на те що за змістом статей 284, 287 і 288 ЦПК України є дві форми перегляду заочного рішення: загальна (перегляд в апеляційному порядку) та спеціальна (перегляд судом, який ухвалив заочне рішення, за заявою відповідача). Апеляційну скаргу можуть подати сторони (відповідач лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення), інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права й обов`язки.

Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальний закон визначив спеціальний порядок перегляду заочного рішення судом, який його ухвалив, і лише за письмовою заявою відповідача. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку можливе тільки у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, а також у разі ухвалення повторного заочного рішення (див. постанови Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 308/8618/17, від 5 лютого 2020 року в справі № 369/1534/18, від 21 червня 2023 року в справі № 175/3593/20, від 25 березня 2019 року в справі № 462/3542/16-ц, від 22 липня 2020 року в справі № 760/13894/14-ц, від 8 квітня 2020 року в справі № 488/3949/16-ц тощо).

Виходячи з викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що процесуальним законом визначено спеціальний порядок перегляду заочного рішення, який проводиться судом, що його ухвалив, лише за письмовою заявою відповідача, і це є лише його персоніфікованим правом. Відповідач, може захистити свої права шляхом подання заяви про перегляд заочного рішення, та в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення або ухвалення повторного заочного рішення, реалізувати право на апеляційний перегляд справи шляхом подання апеляційної скарги.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що структура і зміст заочного рішення визначаються загальними правилами, передбаченими статтею 265 ЦПК України. Воно, як і звичайне судове рішення, складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. Водночас особливості розгляду справи в порядку заочного провадження відображаються у змісті заочного рішення.

Відповідно до статті 282 ЦПК України за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

У найменуванні рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 28 грудня 2020 року відсутня вказівка на те, що вказане рішення суду є заочним.

Однак з мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду вбачається, що у зв`язку з неявкою у судове засідання належним чином повідомлених сторін, відсутністю відзиву, наявністю згоди представника позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд на підставі статті 280 ЦПК України прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності відповідачки, на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення, про що постановлено протокольну ухвалу.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, і тому вважаються законними та обґрунтованими, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Учасники справи не вправі робити висновок про те, що ухвалене рішення суду не є заочним у зв`язку з недотриманням судом першої інстанції вимог статей 280-289 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції, визначене, як заочне, повинно оскаржуватися у тому порядку, який визначений цивільним процесуальним законодавством України.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 14 грудня 2020 року в справі № 202/1650/19.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвалене 28 грудня 2020 року Шевченківським районним судом міста Дніпра рішення є заочним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на обґрунтування права на апеляційне оскарження рішення суду зазначено, що вона є донькою та єдиним спадкоємцем відповідачки ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Положеннями статті 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Частиною 1 статті 284 ЦПК України визначено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Відтак, за змістом статей 287, 288 ЦПК оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення.

Також, пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» передбачено, що вирішуючи питання про можливість апеляційного оскарження в загальному порядку рішення, яке визначене судом як заочне, судам необхідно враховувати, що відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є чинними та обов`язковими до виконання на всій території України, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Тому особи, які оскаржують таке рішення, мають враховувати, що рішення, яке визначене судом як заочне, повинне оскаржуватися в порядку, встановленому для оскарження заочних рішень.

З матеріалів справи видно, що правонаступниця відповідачки ОСОБА_1 із заявою про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 28 грудня 2020 року до суду першої інстанції не звертався, оскаржує заочне рішення суду в загальному порядку, подавши апеляційну скаргудо Дніпровського апеляційного суду.

Отже, правонаступницею відповідачки ОСОБА_1 порушено порядок оскарження заочного рішення відповідно до правил перегляду заочного рішення (статті 284, 287, 288 ЦПК України).

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті апеляційної скарги на заочне судове рішення.

Керуючись статтями 284, 287, 288 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Матросова Євгенія Олександрівна, на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 28 грудня 2020 року та повернути її правонаступнику відповідача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: