Справа №464/7975/25
пр.№ 2-к/464/9/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Чорна С.З.

секретаря судових засідань Сенюга М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова клопотання представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Муращик Олександра Віталійовича про визнання та надання дозволу на виконання на території України вироку Районного суду у місті Замостя від 11 червня 2025 року у справі №ІІ К302/25, -

встановив:

17.11.2025 до Сихівського районного суду м.Львова надійшли матеріали клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Муращик Олександр Віталійович, про визнання та надання дозволу на виконання на території України вироку Районного суду у місті Замостя від 11 червня 2025 року, VIII Відділ виконання рішення, номер справи №II K 302/25, яким у пункті Х вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму по 37195 злотих, що становить 425479, 33 грн.

В обґрунтування клопотання представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Муращик О.В. посилається на те, що Районний суд у місті Замостя Республіки Польща ухвалив вирок від 11.06.2025 в справі за номером ІІ К 302/25, який набрав законної сили 19 червня 2025 року щодо ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , код із універсальної електронної системи реєстру направлення (PESEL) 8. Вироком встановлено, що 24 листопада 2023 року в місті Ярослав Підкарпатського воєводства, по вул. Львівській 17 спільно та з попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили крадіжку з проникненням, а саме: використовуючи невстановлений електронний пристрій, подолали електронний захист та відчинили центральний замок автомобіля марки Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 після чого ОСОБА_7 потрапив у його салон, звідки заволодів грошовими коштами у сумі 53000 злотих, 5000 євро та 10000 гривень, чим заподіяв шкоди громадянці України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто у вчиненні діяння, передбаченого ст. 279 параграф 1 Кримінального кодексу Республіки Польща. Відтак, за цим Вироком Районний суд у місті Замостя визнав винним обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні пред`явлених йому діянь, що вичерпують у п. ІІІ диспозицію ст. 279 параграфу 1 КК у сукупності зі ст. 278 параграфа 1 і 5 КК у поєднанні зі ст. 27 параграфа 1 КК у поєднанні ст. 11 параграфа 2 КК, а у пункті V диспозицію ст. 279 параграфа 1 КК та ст. 33 параграфа 2 КК у поєднанні зі ст. 91 параграфа 1 КК, призначити обвинуваченому 1 (один) рік і 6 (шість) місяців позбавлення волі та штраф у розмірі 300 (трьохсот) щоденних ставок, встановивши розмір однієї щоденної ставки штрафу 30 (тридцять) злотих. Крім того, за діяння з п. V на підставі ст. 46 параграфа 1 КК, Суд вирішив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму по 37195 (тридцять сім тисяч сто дев`яносто п`ять) злотих як обов`язок відшкодування шкоди кожному. Як вже було зазначено вище, Вирок районного суду у м. Замостя в справі за номером ІІ К 302/25 набрав законної сили 19 червня 2025 року. Відповідно до статті 49 Договору між Україною та Республікою Польща: договірні Сторони визнають і виконують на своїй території рішення, винесені на території іншої Договірної Сторони, а саме рішення судів з кримінальних справ в частині, що стосується відшкодування шкоди, заподіяної злочином. У зв`язку із вищенаведеним заяву просить задоволити.

Ухвалою суду від 23.01.2026 призначено розгляд клопотання на 09.02.2026.

04.06.2026 на адресу суду від представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Муращик О.В. надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутності, клопотання підтримує та просить таке задоволити.

Боржник ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, заперечення проти клопотання від останнього не надходили.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про те, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного Законодавства України.

Згідно зі ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, а у разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Таким чином, нормою статті 462 ЦПК України визначено дві правові підстави (умови), за яких рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні: перша - це наявність міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; друга - за принципом взаємності.

Оскільки вирок Районного суду у місті Замостя від 11 червня 2025 року винесене на території Республіки Польща, то питання визнання та виконання в Україні такого рішення регулюється Договором між Україною та Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованого постановою Верховної Ради від 04 лютого 1994 року.

Статтею 49 Договору встановлено, що за умов, передбачених цим Договором, Договірні Сторони визнають і виконують на своїй території рішення, винесені на території іншої Договірної Сторони, а саме: 1) рішення судів з цивільних справ; 2) рішення судів з кримінальних справ в частині, що стосується відшкодування шкоди, заподіяної злочином. Положення пункту 1 застосовуються також до мирових угод з цивільних справ майнового характеру затверджених судом.

Відповідно до ст. 51 Договору клопотання про визнання і виконання рішення може бути подане безпосередньо до відповідного суду тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане, або також за посередництвом суду, який розглядав справу в першій інстанції. До клопотання потрібно додати: рішення або його завірену копію разом з підтвердженням, що рішення набрало законної сили і підлягає виконанню, а в справах, що стосуються аліментних зобов`язань, якщо рішення не набрало законної сили, разом з підтвердженням, що воно підлягає виконанню, якщо це не витікає з самого рішення; документ, який підтверджує, що сторона, відносно якої винесене рішення і яка не приймала участь у розгляді справи, отримала виклик у судове засідання своєчасно і належним чином, згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення було винесене; а в випадку обмеженої процесуальної здатності сторони - документ, який підтверджує, що та сторона була представлена належним чином; завірений переклад клопотання, а також документів, зазначених в підпунктах 1-2, на мову тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане.

Згідно з ст. 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

У відповідності до ч. 1 ст. 464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Частиною 2 ст. 464 ЦПК України встановлено, якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Частиною 1 ст. 465 ЦПК України, вказує на те, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Згідно вироку Районного суду у місті Замостя від 11 червня 2025 року визнано винним обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні пред`явлених йому діянь, що вичерпують у п. ІІІ диспозицію ст. 279 параграфу 1 КК у сукупності зі ст. 278 параграфа 1 і 5 КК у поєднанні зі ст. 27 параграфа 1 КК у поєднанні ст. 11 параграфа 2 КК, а у пункті V диспозицію ст. 279 параграфа 1 КК та ст. 33 параграфа 2 КК у поєднанні зі ст. 91 параграфа 1 КК, призначено обвинуваченому 1 (один) рік і 6 (шість) місяців позбавлення волі та штраф у розмірі 300 (трьохсот) щоденних ставок, встановивши розмір однієї щоденної ставки штрафу 30 (тридцять) злотих.

Крім того, за діяння з п. V на підставі ст. 46 параграфа 1 КК, суд вирішив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму по 37195 (тридцять сім тисяч сто дев`яносто п`ять) злотих як обов`язок відшкодування шкоди кожному.

Згідно завіреного перекладу з польської мови вироку Районного суду у місті Замостя від 11 червня 2025 року у справі ІІ К 302/25, вирок Районного суду у місті Замостя від 11 червня 2025 року набрав законної сили 19.06.2025 і підлягає виконанню.

Пленум Верховного Суду України у п. 1 своєї Постанови №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» від 24 грудня 1999 року роз`яснив, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів.

Згідно зі ст. 51 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує винесені на території інших Договірних Сторін рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 81, 82 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання таких рішень здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 53 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню. До клопотання про дозвіл примусового виконання рішення додаються: а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення; б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена; в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання; г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності.

Зазначені норми також узгоджуються із положеннями ч. 3 ст. 466 ЦПК України.

У п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» роз`яснено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

У відповідності ч. 8 ст. 467 ЦПК України, оскільки в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, то суд визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, тобто станом на 05.03.2026 року.

Із врахуванням того, що станом на час постановлення ухвали офіційний курс злотого становить 11,9361 грн, тому саме такий курс слід застосувати у розрахунку при примусовому виконанні вироку Районного суду у місті Замостя від 11 червня 2025 року,номер справи №ІІ К 302/25.

Згідно із ч. 1 ст. 470 ЦПК України на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який пред`являється для виконання в порядку, встановленому законом.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд встановив наявність правових підстав для задоволення клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання вироку Районного суду у місті Замостя від 11 червня 2025 року, оскільки таке відповідає вимогам статті 466 ЦПК України, до нього доданий перелік необхідних документів та відсутні підстави передбачені статтею 468 ЦПК України для відмови у задоволенні клопотання, тому вироку Районного суду у місті Замостя від 11 червня 2025 року підлягає примусовому виконання на території України.

Керуючись ст.ст. 259, 294, 462-469 ЦПК України, суд,-

постановив:

Клопотання представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Муращик Олександра Віталійовича про визнання та надання дозволу на виконання на території України вироку Районного суду у місті Замостя від 11 червня 2025 року задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання вироку Районного суду у місті Замостя від 11 червня 2025 року, VIII Відділ виконання рішень, номер справи №ІІ К 302/25, яким у пункті Х вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму 37195 злотих, що за офіційним курсом НБУ на день постановлення ухвали, а саме 05.03.2026 становить 443963,23 грн.

Ухвала може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Львівського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя