КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/3767/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В.,

при секретарі Мудрак Р. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»

на заочне рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області

у складі судді Свояка Д. В.

від 26 вересня 2025 року

у цивільній справі № 373/1618/25 Переяславського міськрайонного суду Київської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2025 року позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 223010628 від 07.07.2023 в розмірі 116 805,00 грн, а саме: 25 000 грн заборгованість за кредитом, 91 805 грн заборгованість за відсотками.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 07.07.2023 був укладений кредитний договір № 223010628 в електронному вигляді, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн, шляхом переказу на його банківську картку № НОМЕР_1 .

Відповідно до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Крім того, відповідно до договору факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Також, відповідно до договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 116 805,00 грн, а саме: 25 000,00 грн - заборгованість за кредитом, 91 805,00 грн - заборгованість за відсотками.

Заочним рішенням Переяславського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач - ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вважає, що позивач довів укладання із відповідачем кредитного договору шляхом використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що є належним і допустимим способом підтвердження волевиявлення відповідно до вимог чинного законодавства України. Тим самим відповідач підтвердив своє ознайомлення з умовами кредитного договору, прийняття їх до виконання та добровільне взяття на себе відповідних фінансових зобов`язань.

Щодо перерахування кредитних коштів представник зазначав, що відповідно до умов кредитного договору, первинний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання та платіжним дорученням ініціювало переказ коштів в загальній сумі 25 000 грн на картковий рахунок відповідача, доказом чого є платіжне доручення № a16f5387-e8df-4250-97db-3f1f5fb0b2fa від 07.07.2023 з відміткою кредитодавця. Вказане платіжне доручення є дійсним, відповідає вимогам чинного законодавства та містить усі необхідні реквізити, передбачені для електронних розрахункових документів. Відповідно до статей 18 та 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», електронний документ на переказ має таку саму юридичну силу, як і паперовий, за умови дотримання встановлених законодавством вимог, що підтверджує правомірність здійснених платежів.

Звертає увагу апеляційного суду, що документальним підтвердженням зарахування коштів на рахунок клієнта, може надати виключно емітент платіжної карти клієнта, який відкрив та обслуговує відповідний рахунок клієнта. Лише емітент платіжної карти має доступ до реєстру платіжних операцій та балансових даних по рахунку клієнта, які можуть підтвердити надходження конкретної суми від кредитодавця. Первинний кредитор лише в рамках електронної взаємодії з надавачем платіжних послуг, під час ініціювання платіжної операції, отримує в рамках протоколу обміну даними міжнародної платіжної системи інформацію в електронній формі про успішне завершення платіжної операції зарахуванням коштів на рахунок отримувача.

Позивач разом з поданням позовної заяви, заявляв клопотання про витребування первинних бухгалтерських документів оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», однак ухвалою суду відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, чим порушено порядок, передбачений ЦПК України.

Вважає, що позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора та перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів в розмірі 25 000 грн. В свою чергу, відповідачем жодних доказів, що спростовують вимоги позивача, не надано.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі грошових коштів позичальнику. Встановивши, що копія платіжного доручення № a16f5387-e8df-4250-97db-3f1f5fb0b2fa не містить відміток банківської установи про проведення платежу, суд визнав цей документ недостатнім для підтвердження транзакції. Суд дійшов висновку, що відсутність підтвердження від надавача платіжних послуг (АТКБ «ПриватБанк») про успішний переказ на рахунок відповідача свідчить про недоведеність виникнення зобов`язань за договором позики. Оскільки за приписами ст. 1046 ЦК України договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей, суд констатував відсутність правових підстав для стягнення боргу. Суд також зауважив, що позивач не надав первинних бухгалтерських документів, які відповідають стандартам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, суд виходив із того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях про успішну ідентифікацію та верифікацію особи в інформаційній системі.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Судом встановлено й підтверджується матеріалами справи, що 07.07.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №223010628 у формі електронного документу з використанням електронного підпису № MNV8U4Y7, що згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19).

За умовами цього договору, Кредитодавець (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») зобов`язувався надати Позичальнику ( ОСОБА_1 ) кредит у сумі 25 000грн 00 коп. із рекомендованим строком повернення - 30 днів зі сплатою процентів від суми кредиту за кожний день користування у розмірі 0,42 % (що становить 3 150 грн); та зі сплатою процентів у розмірів 1,05% в день (383,25 річник) після 06.08.2023 в межах дисконтного періоду, та за ставкою 2,98 % % в день (1 087,70 річних) після закінчення дисконтного періоду. Кінцева дата повернення кредиту 06.08.2028 (а.с 28-37).

До позову додані копії правил надання грошових коштів у позику, заявки на отримання грошових коштів в кредит, довідки щодо дій в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, порядку дій споживача в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, паспорт споживчого кредиту.

Аналіз наведених документів свідчить, що сторонами в електронній формі узгоджені всі істотні умови договору, а будь-яких заперечень із цього приводу відповідачем не надано.

На підтвердження надання кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» коштів на виконання кредитного договору, позивачем долучені до матеріалів справи копії платіжного доручення №a16f5387-e8df-4250-97db-3f1f5fb0b2fa від 07.07.2023 про перерахування 25 000 грн на картку отримувача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , призначення платежу «переказ коштів згідно договору 223010628 від 07.07.2023; маска карти НОМЕР_3, безготівкове зарахування Moneyveu SFD Visa Transfer (а.с. 11), а також довідку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про ініціювання платіжної операції, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції (а.с 92).

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо недоведеності факту передачі коштів з огляду на наступне.

Відповідно до положень Інструкції про виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ № 16 від 03.03.2023 (далі - Інструкція № 16), яка була чинною на момент виникнення спірних відносин, проведення міжбанківських операцій здійснюється через Систему електронних платежів (СЕП).

Згідно з п. 46 розд. IV Інструкції № 16, електронний підпис з платіжної інструкції до платіжного повідомлення не переноситься. Це зумовлено технологічною специфікою СЕП як структурованої системи передачі даних, де підтвердженням цілісності та авторства платежу є не візуальний штамп, а унікальні технологічні реквізити.

Відповідно до п. 27 розд. І та п. 51 розд. IV Інструкції № 16, платіжна інструкція вважається виконаною з часу відображення її суми на технічних рахунках учасників СЕП у Центрі оброблення (ЦОСЕП).

Надана позивачем копія платіжного доручення № a16f5387-e8df-4250-97db-3f1f5fb0b2fa містить унікальний літерно-цифровий ідентифікатор транспортного повідомлення, що згідно з п. 26 розд. І Інструкції № 16 є доказом його проходження через технічні шлюзи СЕП, визначення походження та перевірки цілісності даних.

Таким чином, системна відмітка «Проведено банком» у сукупності з верифікованим ідентифікатором електронного повідомлення є належним та достатнім доказом виконання банком платіжної інструкції клієнта. Вимога суду першої інстанції щодо наявності додаткових «паперових» ознак на електронному документі не ґрунтується на нормах спеціального законодавства, що регулює сферу електронних платежів.

Отже первісним кредитором належним чином виконані умови договору й надано кредитні кошти в узгодженому розмірі. Водночас, відповідач ОСОБА_1 не сплачував кредит та відсотки за його користування.

Щодо правомірності переходу права вимоги до позивача, колегія суддів враховує, що згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути як наявна, так і майбутня вимога. У постанові від 07.01.2026 у справі № 727/2790/25 Верховний Суд роз`яснив, що майбутніми є вимоги, які виникають із договорів, укладених після підписання договору факторингу, за умови їх подальшої ідентифікації в реєстрах.

До позову додана копія договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідно до якого останнє передає (відступає) за плату належні йому права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача.

Також, до позову додані копії додаткових угод №19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023, укладених між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про продовження строку дії вказаного договору факторингу.

До позову додана копія договору факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон плюс», відповідно до якого останнє передає (відступає) за плату належні йому права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача, витяг з реєстру боржників.

Як вбачається з копії договору факторингу №29/05/2025-Е від 29.05.2025 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», останнє передає (відступає) за плату належні йому права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача, витяг з реєстру боржників додано до позову.

Отже позивачем надано безперервний ланцюг договорів факторингу та додаткових угод до них (від 28.11.2018, від 27.05.2024 та від 29.05.2025). Факт переходу права вимоги саме щодо відповідача підтверджується належним чином підписаними реєстрами боржників та витягами з них, що додані до матеріалів справи. Оскільки відповідач не надав заперечень, які б він мав проти первісного кредитора (стаття 518 ЦК України), та не спростував правомірність вказаних правочинів, колегія суддів доходить висновку про повне підтвердження позивачем своїх прав кредитора у вказаних правовідносинах. Таким чином, позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

За розрахунком, що складений позивачем, відповідає умовам договору та не спростований відповідачем, заборгованість складає: 25 000,00 грн - тіло кредиту та 91 805,00 грн - нараховані проценти. Враховуючи положення ст. ст. 12, 81 ЦПК України щодо змагальності сторін та обов`язку доказування, за відсутності контррозрахунку або доказів погашення боргу, колегія суддів визнає вказану суму обґрунтованою.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 376 ЦПК України, із ухваленням нового судового рішення про повне задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку зі скасуванням рішення та ухваленням нового про задоволення позову, судові витрати підлягають перерозподілу.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 2 422,40 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633,60 грн, що загалом становить 6 056,00 грн. Витрати на професійну правничу допомогу, підтверджені договором, ордером та актом прийому-передачі, підлягають стягненню у розмірі 6 000,00 грн (у межах заявлених в апеляційній скарзі), що є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих послуг.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» задовольнити.

Заочне рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» () заборгованість за кредитним договором № 223010628 від 07.07.2023 у розмірі 116 805, 00 грн, з яких 25 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 91 805,00 грн - заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» () судові витрати у розмірі 12 056,00 грн, з яких: витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 2 422,40 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633,60 грн, та 6 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 лютого 2026 року.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов