Провадження №2/752/2710/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Шененка В.В.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, нарахованих на суму заборгованості 3% річних та інфляційних втрат,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Кузнецов Ілля Сергійович в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, нарахованих на суму заборгованості 3% річних та інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.10.2023 ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 позику в сумі 49000 доларів США, які зобов`язався повернути до 31.12.2024.

На підтвердження передачі грошей відповідачем власноруч написана розписка, однак, відповідач свої зобов`язання згідно договору та вказані в борговій розписці строки не виконав, гроші не повернув.

Таким чином, з відповідача за період з 01.01.2025 по 20.06.2025 слід стягнути суму позики, нараховані на зазначену заборгованість 3% річних у розмірі 28951,63 грн. та інфляційні витрати у розмірі 115766,19 грн.

Просив стягнути з відповідача на користь позивачів солідарно грошові кошти в сумі 2203443,66 грн., що еквівалентно 49000 доларів США, 3% річних у розмірі 28951,63 грн., інфляційні витрати у розмірі 115766,19 грн. та судові витрати.

07.07.2025 постановлено ухвалу про залишення позову без руху.

07.07.2025 постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про звільнення позивачів від сплати судового збору та повернення заяви про забезпечення позову.

15.07.2025 постановлено ухвалу про повернення без розгляду заяви про відвід судді.

11.08.2025 постановлено ухвалу про визнання необґрунтованим відводу судді Кордюкової Ж.І., заявлений представником позивачів. Передано заяву для вирішення питання про відвід іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

21.08.2025 постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви представника позивачів про відвід судді Кордюкової Ж.І.

16.09.2025 постановлено ухвалу про звільнення позивачів від сплати судового збору за подання позовної заяви, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд зазначеної справи в порядку загального позовного провадження.

24.09.2025 постановлено ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову.

02.10.2025 постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

12.11.2025 постановлено ухвалу про часткове забезпечення позову.

12.11.2025 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні по суті.

19.01.2026 постановлено ухвалу про залишення без задоволення заяви про забезпечення доказів.

22.01.2026 постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Позивачі підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

01.10.2023 між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики на суму 49000 доларів США, про що відповідачем складена розписка від 01.10.2023.

Суму позики ОСОБА_3 зобов`язався повернути до 31.12.2024, а також в рахунок погашення основного боргу зобов`язався виплачувати 1000 доларів США щомісячно.

Оригінал зазначеної розписки був оглянутий у судовому засіданні.

Відомості про виконання відповідачем своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного договору відсутні.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст. 533 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 01.10.2023 між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримав в борг від позивачів грошові кошти в сумі 49000 доларів США, які мав повернути до 31.12.2024.

Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, які виникли у нього з договору позики та не повернув позику в обумовлений строк. Доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять.

Оскільки сторонами у розписці було визначено валюту (долари США), у якій було надано позику, то відповідач зобов`язаний повернути позивачам таку ж суму грошових коштів у валюті долари США, тобто 49000 доларів США.

Щодо вимог про стягнення 3% річних в розмірі 28951,63 грн. та інфляційних втрат у розмірі 115766,19 грн. за період з 01.01.2025 по 20.06.2025, суд відзначає наступне.

Вимога про стягнення інфляційних втрат у розмірі 115766,19 грн. не підлягає задоволенню, оскільки норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи наведене, а також приписи п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд приходить до висновку, що позивачі безпідставно вимагають стягнення з відповідача 3% річних за період з 01.01.2025 по 20.06.2025 в розмірі 28951,63 грн., а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищенаведеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за договором позики в розмірі 49000 доларів США. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє за необґрунтованістю.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Враховуючи викладене та обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України оскільки позивачі судом були звільнені від сплати судового збору за подання позовної заяви з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог (93,44%) у розмірі 11317,45 грн. ((15140 грн. х 0.8) х 93,44% = 11317,45 грн.).

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно заборгованість за договором позики у розмірі 49000 (сорок дев`ять тисяч) доларів США 00 центів.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 11317 (одинадцять тисяч триста сімнадцять) грн. 45 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення в повному обсязі складено 13.03.2026.

Суддя Ж. І. Кордюкова