ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року

м. Черкаси

Справа № 705/2653/25
Провадження № 22-ц/821/325/26
категорія: 305020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

секретаря Кукушкіної А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Київського міськрайонного управління Міністерства юстиції України на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Київського міськрайонного управління Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, у складі головуючої судді Єщенко О. І.,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ВДВС у м. Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивує тим, що 08 лютого 2008 року в м. Черкаси ОСОБА_2 уклала з ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк (ВАТ «ВіЕйБіБанк») кредитний договір № 346 на позику грошових коштів в сумі 42900 доларів США, що складає еквівалент 216645 грн.

У п. 1.5 вказаного договору зазначено: в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів, передбачених цим договором, а також можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з Банком у зазначені нижче строки іпотечний договір на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:1452, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позичальнику згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 620016, виданого Родниківською сільською радою 17 січня 2008 року.

08 лютого 2008 року в м. Умань Черкаської області ОСОБА_2 з ВАТ «ВіЕйБіБанк» уклали іпотечний договір, який зареєстрований державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори за № 576.

Відповідно до п. 2.1 даного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах визначених цим договором, нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на приватизованій земельній ділянці розміром 0,1256 га, кадастровий номер :01:001:1452. На вказаній земельній ділянці, крім будинку, розташовані надвірні споруди.

Земельна ділянка площею 0,1256 га надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:1452.

03 березня 2017 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області у справі № 705/6758/16-ц за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБіБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором виніс заочне рішення, в якому позов задовольнив повністю та стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» заборгованість у розмірі 853076,39 грн.

03 листопада 2017 року в м. Києві ПАТ «ВіЕйБіБанк» уклали з ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестстандарт» договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченим 08.02.2008 державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 576.

06 листопада 2017 року в м. Києві ТОВ «ФК «Інвестстандарт» уклало з ним, ОСОБА_1 , договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 08 лютого 2008 року, посвідчений державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 576.

22 лютого 2018 року ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 705/4811/16-ц за його позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки затверджено мирову угоду від 22 лютого 2018 року, укладену між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , на підставі якої в його особисту приватну власність переходить: будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка розміром 0,1256 га кадастровий номер :01:001:1452, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що відповідно до Витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.2018 житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , є його приватною власністю.

Під час державної реєстрації речового права на нерухоме майно житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , йому стало відомо, що згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію є обтяження на вказане нерухоме майно, а саме накладено арешт ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.05.2016.

Вважає, що він придбав нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 у приватну власність відповідно до чинного законодавства України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

11.07.2024 ним на адресу ВДВС у м. Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) була написана письмова заява щодо зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2 , що накладений згідно виконавчого провадження № 3687238 від 18.03.2013.

30.09.2024 за № 91056/26.8-34/7 він отримав відповідь на вказану заяву, в якій зазначено, що згідно бази даних АСПВ, виконавче провадження № 36787238 від 18.03.2013 відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1614-2011; 2/2318/168/2012 виданого Уманським міськрайонним судом 14.02.2013 про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» боргу в сумі 309015,33 грн, відсотків в сумі 69280,22 грн, комісії в сумі 4350,46 грн, штрафу в сумі 22983,52 грн, а всього 405629,53 грн, яке перебувало на примусовому виконанні а період з 01.03.2013 по 30.06.2013.

30.06.2013 державним виконавцем винесено постанову про завершення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» на момент завершення виконавчого провадження підстави для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2 , а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, розміром 0,1256 га кадастровий номер, :01:001:1452, на якій він розташований, були відсутні.

Просить визнати протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у місті Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ), щодо не прийняття рішення про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2 , а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки розміром 1256 га, кадастровий номер :01:001:1452, на якій він розташований та які на праві приватної власності належить йому ОСОБА_1 ; зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) вчинити певні дії зняти арешт з майна боржника ОСОБА_2 , що накладений згідно постанови № 36787238 від 18.03.2013, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки розміром 0,1256 га, кадастровий номер :01:001:1452, на якій він розташований та які на праві приватної власності належить йому - ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2025 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ВДВС у м. Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) зняти арешт з майна боржника ОСОБА_2 , що накладений згідно з постановою № 36787238 від 18.03.2013, а саме - житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки розміром 0,1256 га, кадастровий номер :01:001:1452, на якій він розташований, які на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що підстав для існування арешту на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача.

Разом з тим, відмовляючи ОСОБА_1 у знятті арешту, виконавча служба діяла в межах своїх повноважень, відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності ВДВС у м. Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) зі зняття арешту з майна, яке належало ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 11.12.2025, ВДВС у м. Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ), просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2025 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що у своєму рішенні суд дійшов вірного висновку, про те, що відмовляючи ОСОБА_1 у знятті арешту, Відділ діяв в межах своїх повноважень, відповідно до Закону, але разом з тим суд, своїм рішенням зобов`язав Відділ зняти арешт з майна боржника ОСОБА_2 , що накладений згідно з постановою № 36787238 від 18.03.2013.

Зазначає, що зобов`язання державного органу вчинити певні дії застосовується в Україні, коли суд визнає дії неправомірними відповідно до Закону.

В даному випадку, Відділ діяв в межах своїх повноважень, відповідно до Закону, так про яке зобов`язання Відділу може взагалі іти мова.

Вважає, що суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.

Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Звертає увагу, що в даний час повноваження щодо припинення (зняття) арешту з майна на підставі рішення суду, надано не лише державному виконавцю, але й державному реєстратору.

Тому виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, здійснюється в порядку, встановленому Законом, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

08 лютого 2008 року в м. Черкаси ОСОБА_2 уклала з ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк (ВАТ «ВіЕйБіБанк») кредитний договір № 346 на позику грошових коштів в сумі 42900 доларів США, що складає еквівалент 216 645 грн (а.с. 7-10).

Пунктом 1.5 Договору № 346 визначено, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів, передбачених цим договором, а також можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з Банком у зазначені нижче строки іпотечний договір будинок, загальною площею 90,7 кв. м, який складається з житлового будинку з прибудовами «А», літньої кухні «Б», прибудови «В», сараю-прибудови «Г», погребу «Д», прибудови «Е», літньої кухні -гаражу «Ж», душу «З», вбиральні «Л», котельні «И», огорожі, воріт з хвірткою, огорожі, колодязя «к», замощення, хвіртки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та об`єкту, що є власністю позичальника, а саме: земельна ділянка кадастровий номер :01:001:1452, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить позичальнику згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 620016, виданого Родниківською сільською радою 17 січня 2008 року (а.с. 7).

08 лютого 2008 року в м. Умань Черкаської області ОСОБА_2 уклала з ВАТ «ВіЕйБіБанк» іпотечний договір, зареєстрований державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори за № 576 (а.с. 17-19).

Відповідно до п. 2.1 даного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах визначених цим договором, нерухоме майно, а саме: житловий будинок з прибудовами «А». заг пл. 90,7 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на приватизованій земельній ділянці розміром 0,1256 га, кадастровий номер :01:001:1452.

На вказаній земельній ділянці, крім будинку, розташовані такі надвірні споруди: л. кухня «Б», прибудова «В», сарай-прибудова «Г», погріб «Д», прибудова «Е», л. кухня-гараж «Ж», душ «З», вбиральня «Л», котельня «И», огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2, огорожа № 3, колодязь «к», замощення 1, хвіртка № 4.

Земельна ділянка площею 0,1256 га надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:1452 (а.с. 17 ).

03 березня 2017 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області у справі № 705/6758/16-ц за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБіБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором виніс заочне рішення, в якому позов задовільнив повністю та стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» заборгованість у розмірі 853076,39 грн.

03 листопада 2017 року в м. Києві ПАТ «ВіЕйБіБанк» уклали з ТОВ «ФК «Інвестстандарт» договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченим 08.02.2008 державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 576 (а.с. 20-21).

06 листопада 2017 року в м. Києві ТОВ «ФК «Інвестстандарт» уклало з ОСОБА_1 договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 08 лютого 2008 року, посвідчений державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 576 (а.с. 22-23).

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2018 року у справі № 705/4811/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки постановлено затвердити мирову угоду від 22 лютого 2018 року, укладену між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , на підставі якої в особисту приватну власність ОСОБА_1 переходить: будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка розміром 0,1256 га кадастровий номер :01:001:1452, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 29-30).

Відповідно до Витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.2018 житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , є приватною власністю позивача ОСОБА_1 (а.с. 31-35).

Постановою державного виконавця Паливоди О. П. Уманського районного відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції ВП № 36787238 від 18.03.2018 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1614-2011; 2/2318/168/2012, виданого 14.02.2013 Уманським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» боргу в сумі 309015,33 грн, відсотків в сумі 69280,22 грн, комісії в сумі 4350,46 грн, штрафу в сумі 22983,52 грн, а всього 405629,53 грн, накладено арешт на все рухоме майно, в тому числі на будинок АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 56).

За змістом відповіді начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) Гудзовського О. від 30.09.2024 № 91056/26.8-34/7 згідно бази даних АСПВ, виконавче провадження № 36787238 від 18.03.2013 відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1614-2011; 2/2318/168/2012 виданого Уманським міськрайонним судом 14.02.2013 про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» боргу в сумі 309015,33 грн, відсотків в сумі 69280,22 грн, комісії в сумі 4350,46 грн, штрафу в сумі 22983,52 грн, а всього 405629,53 грн, яке перебувало на примусовому виконанні в період з 01.03.2013 по 30.06.2013. 30.06.2013 державним виконавцем винесено постанову про завершення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» на момент завершення виконавчого провадження підстави для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2 , а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку розміром 0,1256 га кадастровий номер, :01:001:1452, на якій він розташований, були відсутні (а.с. 40).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.05.2024 заяву ОСОБА_1 про скасування арешту на майно задоволено. Постановлено скасувати арешт, накладений ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.05.2016 (справа № 712/5270/16-к, провадження №1-кс/712/2749/16) на нерухоме майно підозрюваної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на житловий будинок, об`єкти жилої нерухомості і земельну ділянку з кадастровим № :01:001:1452, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_1 (а.с. 47-49).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.04.2025 заяву ОСОБА_1 про скасування арешту на майно задоволено. Постановлено скасувати арешт, накладений ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.09.2016 (справа №712/10224/16-к, провадження №1-кс/712/4570/16) на земельну ділянку з кадастровим № :01:001:1452, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_1 (а.с. 58-60).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Предметом позову у справі, що переглядається, є вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме зняти арешт з майна боржника ОСОБА_2 , що накладений згідно постанови № 36787238 від 18.03.2013, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки розміром 0,1256 га, кадастровий номер :01:001:1452, на якій він розташований та які належать йому.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного «панування» власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, положеннями цієї статті закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, тобто право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

При цьому спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» закріплено порядок вирішення спорів, що виникають під час виконання судових рішень, захисту прав особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно. У разі виникнення такого спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про зняття з арешту з майна.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2018 року у справі № 705/4811/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки затверджено мирову угоду від 22 лютого 2018 року між ОСОБА_1 , якому було відступлено право вимоги за іпотечним договором ОСОБА_2 від 08 лютого 2008 року, та ОСОБА_2 , яка є боржником.

За вказаною мировою угодою ОСОБА_1 став власником будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки розміром 0,1256 га кадастровий номер :01:001:1452, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, виконавче провадження № 36787238 від 18.03.2013 відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1614-2011; 2/2318/168/2012 виданого Уманським міськрайонним судом 14.02.2013 про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» боргу в сумі 309015,33 грн, відсотків в сумі 69280,22 грн, комісії в сумі 4350,46 грн, штрафу в сумі 22983,52 грн, а всього 405629,53 грн, яке перебувало на примусовому виконанні в період з 01.03.2013 по 30.06.2013. 30.06.2013 державним виконавцем винесено постанову про завершення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

ОСОБА_1 не був стороною виконавчого провадження № 36787238 від 18.03.2013, тому

Таким чином арешт, накладений постановою державного виконавця № 36787238 від 18.03.2013, на даний час порушує його права як власника на вільне володіння та користування його нерухомим майном, за захистом якого він звернувся до суду у передбачений законом спосіб.

Апеляційний суд також погоджується із висновком суду першої інстанції, що відмовляючи ОСОБА_1 у знятті арешту, виконавча служба діяла в межах своїх повноважень, відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності Відділу державної виконавчої служби у місті Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) зі зняття арешту з майна, яке належало ОСОБА_2 .

На ряду з цим, висновок суду першої інстанції про зобов`язання Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Київського міськрайонного управління Міністерства юстиції України знімати арешт з майна, суперечить вірному висновку про те, що виконавча служба, відмовляючи позивачу у знятті арешту з майна, діяла в межах своїх повноважень.

Отже, враховуючи, що відповідачем правомірно було відмовлено у знятті арешту з майна, підстав для існування арешту на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, наведене дає підстави для задоволення позову в частині скасування арешту майна, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Київського міськрайонного управління Міністерства юстиції України - задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2025 року в частині задоволених позовних вимог - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Київського міськрайонного управління Міністерства юстиції України в частині зобов`язання вчинити певні дії задовольни частково.

Скасувати арешт майна боржника ОСОБА_2 , що накладений згідно з постановою № 36787238 від 18.03.2013, а саме - житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки розміром 0,1256 га, кадастровий номер :01:001:1452, на якій він розташований, які на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

В решті рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 березня 2026 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. М. Новіков

О. В. Карпенко