Справа № 133/3309/25
Провадження № 22-ц/801/94/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дурач О. А.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 рокуСправа № 133/3309/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Берегового О. Ю.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кравчука Михайла Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2025 року, ухвалене у складі судді Дурач О. А. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 червня 2023 року, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 420147107 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора.

На виконання умов договору 03 червня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 11 500 грн на банківську карту відповідача № 5457-08ХХ-ХХХХ-5362, вказану ним у договорі.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 241 від 25 липня 2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором від 03 червня 2023 року.

27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 27/0524-01.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року до Договору факторингу № 27/0524-01 від 27 травня 2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача.

У подальшому, 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги, зокрема до відповідача за кредитним договором № 420147107 від 03 червня 2023 року.

Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви за кредитним договором, становить 56 623,30 грн, з яких 11 500 грн заборгованість по тілу кредиту; 45 123,30 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

Посилаючись на викладене, позивач у заявленому позові просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 56 623,30 грн, а також стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2025 року позов було задоволено та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 420147107 від 03 червня 2023 року в загальній сумі 56 623,30 грн, яка складається з: 11 500 грн заборгованість за тілом кредиту; 45 123,30 грн заборгованість по несплаченим процентам за кредитом, станом на 25 червня 2025 року. Також з відповідача стягнуто 2 422,40 грн судового збору та 5 500 грн судових витрат на правничу допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вважав, що зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і відповідач уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. Відповідач підписав цей договір одноразовим ідентифікатором. При укладанні кредитного договору відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі.

Відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного кредитного договору, однак не виконав грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору кредиту (тіло кредиту, проценти) в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду.

До позивача на законних правових підставах (договори факторингу) перейшло право вимоги до відповідача по кредитному договору від 03 червня 2023 року.

Наданий товариством розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та є правильним. Відповідачем не надано доказів на його спростування.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Копаничук С. Г.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 листопада 2025 року апеляційну скаргу було залишено без руху.

Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 02 грудня 2025 року та 15 грудня 2025 року строк на усунення недоліків апеляційної скарги було продовжено.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 грудня 2025 року суддю Копаничук С. Г. було замінено на суддю Берегового О. Ю.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 січня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріали справи не містять доказів підписання ОСОБА_1 кредитного договору.

У договір включено суперечливі умови щодо процентної ставки. Так, у пункті 1.7 Договору зазначено, що тип процентної ставки - фіксована. Однак, умовами того ж договору, зокрема пунктом 2.3.1.1, передбачається можливість застосування різних видів ставок залежно від періоду, що свідчить про її змінюваний характер. Така суперечливість не дозволяє однозначно визначити, за якою саме ставкою мають нараховуватися відсотки, отже, можна дійти висновку, що позикодавець та позичальник не домовилися про те, як буде нараховуватися відсоткова плата за користування кредитними коштами. Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору є умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Умови про розмір та порядок нарахування процентів є істотними для кредитного договору. Їх непогодженість є підставою для визнання договору не укладеним. Додатково, положення договору, що дозволяють змінювати процентну ставку, суперечать імперативним нормам чинного законодавства. Згідно з частиною 10 статті 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», надавачам фінансових послуг забороняється в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених договором про надання фінансових послуг або графіком платежів, а також змінювати порядок розрахунку змінюваної процентної ставки, крім випадків, встановлених спеціальним законом. Аналогічні вимоги містяться в статті 1056-1 ЦК України. Таким чином, умови договору, що передбачають можливість односторонньої зміни процентної ставки, є нікчемними.

Окремої уваги заслуговує умова договору про пролонгацію (продовження) кредиту, передбачена пунктом 2.3. Основного договору. Ця умова є несправедливою та недійсною. Відповідно до пункту 7 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. Пролонгація кредитного договору це, по суті, зміна істотної умови строку дії договору. Крім того, згідно з пунктом 9 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру. Саме таку конструкцію містить спірний договір. Також важливо відзначити, що пролонгація кредиту не передбачена Анкетою-заявою, що є ще одним доказом непогодженості цієї умови сторонами. Судом не встановлено, чи надавав апелянт згоду на кожну конкретну пролонгацію, а позивачем не надано доказів такої згоди.

Також суд не надав належної оцінки доказам, якими позивач підтверджує зміст Правил надання грошових коштів у позику. Позивач посилається на ці Правила, розміщені на його сайті, однак надана роздруківка з сайту не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (кредитора), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Навіть якщо вважати договір укладеним, суд першої інстанції не застосував положення законодавства про захист прав споживачів та про споживче кредитування при перевірці розрахунку заборгованості. Загальна сума заборгованості, стягнута з апелянта, становить 56 623,30 грн, з яких 11 500,00 грн тіло кредиту, а 45 123,30 грн проценти за користування кредитом. Таким чином, сума сплачених процентів майже в чотири рази перевищує суму отриманого кредиту. Така сума процентів є явно непропорційною та надмірною, свідчить про несправедливі умови договору та порушує принцип справедливості та балансу інтересів сторін, закріплений у статті 3 ЦК України. Судом не було досліджено питання відповідності розміру процентів вимогам статті 6-1 ЦК України щодо несправедливих умов договору, а також положень Закону України «Про споживче кредитування», що регулює максимально допустимі сукупні витрати споживача.

Позивачем до матеріалів справи надано низку документів, що підтверджують перехід права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до теперішнього позивача ТОВ «Юніт Капітал» через низку договорів факторингу. Однак, надані документи (витяги з реєстрів прав вимоги, акти прийому-передачі) є внутрішніми документами фінансових компаній і не підтверджують належним чином факт та момент переходу прав вимоги саме до цього позивача, з огляду на складну багатоступеневу схему відступлення. Судом не було досліджено питання дотримання вимог статті 1082 ЦК України щодо повідомлення боржника про відступлення права вимоги, що могло б вплинути на визначення належного кредитора.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

03 червня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 було укладено договір № 420147107.

2.1. За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 11500 грн 00 коп. (одинадцять тисяч п`ятсот грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі Правила).

3.1. Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 18 (вісімнадцять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором.

5.1. Кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки 5457-08XX-XXXX-5362, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором.

7.1. Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 21.06.2023, а саме протягом 18 (вісімнадцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником.

7.2. В обов`язковому порядку основна сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин:

7.2.1. закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору;

7.2.2. дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору.

7.3. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 03.07.2028.

7.4. Проценти за Договором сплачуються в наступному порядку:

7.4.1. Протягом Дисконтного періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження Позичальником Дисконтного періоду кредитування, Позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору;

7.4.2. Після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно.

8.1. За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом. Інших витрат Позичальника, крім процентів за належне користування Кредитом, Договором не передбачено.

8.2. Процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника і прораховується в порядку описаному нижче.

8.3. Протягом Дисконтного періоду кредитування зобов`язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування Кредитом визначають наступним чином:

8.3.1. За період від дати видачі Кредиту до 21.06.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 766,500 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,100 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі Дисконтна процентна ставка);

8.3.2. У разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 21.06.2023 р. проценти нараховуються за ставкою 766,500 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,100 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі Індивідуальна процента ставка).

8.4. Після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,980 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним.

8.6. Проценти в розмірі визначеному за правилами цього Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору.

9.1.1. Кредитодавець має право:

9.1.1.5. в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, без згоди Позичальника відступити права грошової вимоги за Договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу;

9.1.2. Кредитодавець зобов`язаний:

9.1.2.5. повідомити Позичальника про відступлення права вимоги за Договором протягом 10 (десяти) робочих днів із дати такого відступлення, в тому числі шляхом відправлення відповідного повідомлення на електронну пошту Позичальника;

9.2.1. Позичальник має право:

9.2.1.6. протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня укладення Договору відмовитися (в односторонньому порядку) від Договору, розірвати чи припинити Договір, без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. У такому випадку Позичальник зобов`язаний повернути суму отриманого Кредиту та нарахованих процентів за користування Кредитом відповідно до кількості днів користування. Про намір відмовитися від Договору, розірвати чи припинити Договір, Позичальник повідомляє Кредитодавця у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів у порядку, визначеному законодавством). Протягом 7 (семи) календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від Договору, розірвання чи припинення Договору про споживчий кредит, Позичальник зобов`язаний повернути Кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим Договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою Договором про споживчий кредит. Наслідком таких дій (після виконання Позичальником зобов`язання повернути суму отриманого Кредиту та нарахованих процентів за користування Кредитом відповідно до кількості днів користування) є припинення зобов`язань Сторін за Договором.

11.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання (зворот а. с. 31-40).

На а. с. 30-31 паспорт споживчого кредиту із аналогічними умовами.

На а. с. 20 заявка на отримання кредиту із зазначенням паспортних даних ОСОБА_1 , номеру банківської картки, телефону, електронної пошти.

На а. с. 11-12, 14-19, 21-25 Алгоритм дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі та Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Відповідно до платіжного доручення від 03 червня 2023 року, довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 21 вересня 2025 року, листа АТ КБ «Приват Банк» від 23 вересня 2025 року та виписки із банківського рахунку ОСОБА_1 на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 03 червня 2023 року о 18 год 35 хв перераховано кошти у розмірі 11 500 грн із призначенням платежу «Переказ коштів. Коментар: Viplata zaima Moneyveo. Не підлягає оподаткуванню. ID платежу » (а. с. 10, 96, 122-123).

Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 25 липня 2023 року становить тіло кредиту 11 500 грн, відсотки 15 998,80 грн (а. с. 50).

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а. с. 76-79).

28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін (зворот а. с. 81).

31 грудня 2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28 листопада 2018 року та № 28/1118-01 (а. с. 82-86).

На а. с. 73 акт звірки взаємних розрахунків ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» від 31 грудня 2020 року за договором факторингу.

31 грудня 2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а. с. 87).

31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (зворот а. с. 87).

31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а. с. 88).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 241 від 25 липня 2023 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 27493,80 грн, з яких тіло кредиту 11 500 грн, відсотки 15 993,80 грн (а. с. 74-75).

Згідно із розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість відповідача за кредитним договором становить 56 623,30 грн, з яких тіло кредиту 11 500 грн, відсотки 45 123,30 грн (а. с. 48-49).

27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 27/0524-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги відносно боржників ТОВ «Таліон Плюс» (а. с. 68-72).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27 травня 2023 року до Договору факторингу № 27/0524-01 від 27 травня 2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 56 623,30 грн, з яких тіло кредиту 11 500 грн, відсотки 45 123,30 грн (а. с. 66-67).

На а. с. 63 платіжна інструкція від 27 травня 2023 року на виконання умов договору факторингу від 27 травня 2024 року.

04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало (відступило) ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги відносно боржників ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (а. с. 60-63).

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до боржників на загальну суму заборгованості у розмірі 436 087 297,67 грн (а. с. 55).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги від 04 червня 2025 року до Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 56 623,30 грн, з яких тіло кредиту 11 500 грн, відсотки 45 123,30 грн (а. с. 58-59).

На а. с. 51-54 платіжні інструкції від 10, 11, 19, 25 червня 2025 року на виконання умов договору факторингу від 04 червня 2025 року.

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №420147107 від 03 червня 2023 року розмір заборгованості становить 56 623,30 грн, з яких тіло кредиту 11 500 грн, прострочені відсотки 45 123,30 грн (а. с. 47).

Позиція суду апеляційної інстанції

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що кредитний договір № 420147107 від 03 червня 2023 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова компанія» та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису.

У договорі сторони обумовили усі його істотні умови, тому підписавши його, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови.

Факт отримання кредитних коштів за договором у розмірі 11 500 грн підтверджується належними доказами випискою по рахунку відповідача, наданою АТ «Приват Банк».

При цьому доказів повернення ОСОБА_1 вказаних коштів як помилково зарахованих стороною відповідача не надано.

Як видно із наданих позивачем розрахунків, відсотки за користування кредитом з 03 червня 2023 року по 21 червня 2023 року були нараховані у розмірі 2,10%, що відповідає п. 3.1, 8.3.1 договору, а з 22 червня 2023 року по 18 жовтня 2023 року у розмірі 2,98%, що відповідає п. 8.4 договору.

При цьому, як видно із п. 8.3.1, 8.3.2,11.1, сторони обумовили нарахування відсотків за кожен день користування кредитом до повного та належного виконання зобов`язання із повернення кредитних коштів.

Доказів погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять.

Апеляційний суд зауважує на тому, що ОСОБА_1 не оспорює у судовому порядку дійсність окремих умов договору із посиланням на невідповідність його ЗУ «Про захист прав споживачів».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність факту укладення договору, необумовленість порядку його пролонгації та нарахування відсотків є безпідставними.

Щодо доводів скарги про перехід до позивача права грошової вимоги за кредитним договором апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу. Майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення.

Верховний Суд у постанові від 07 січня 2026 року, яка відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України враховується судом, у справі № 727/2790/25 зауважив:

- допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу обрано різні критерії. Зокрема, для: (а) наявної вимоги - це строк платежу; (б) майбутньої вимоги - це момент виникнення. Різність критеріїв, які покладені у виокремлення видів, створює складнощі у розумінні як наявної, так і майбутньої вимоги;

- наявна вимога це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (частина перша статті 1078 ЦК України). Втім очевидно, що строк платежу визначає не існування, а тільки можливість здійснення права грошової вимоги. І звісно, що наявні грошові вимоги не вичерпуються тими, строк платежу яких настав. Оскільки якщо зробити протилежний висновок, то в категорію майбутніх вимог слід віднести будь-які інші права грошової вимоги, навіть ті які існують в зобов`язанні, але їх здійснення залежить від настання умови чи спливу строку. Саме тому до наявних вимог потрібно віднести й «недозрілі» грошові вимоги. «Недозріла» вимога - це різновид наявної вимоги, тобто право грошової вимоги, можливість здійснення якого залежить від настання умови чи спливу строку платежу. Як наслідок наявна та недозріла вимога існують до або в момент укладення договору факторингу;

- майбутня вимога це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу;

- у договорі факторингу необхідно індивідуалізувати право грошової вимоги. Наявна та «недозріла» вимоги мають бути визначені в договорі факторингу з максимальним ступенем конкретності, яка б забезпечувала можливість виокремити такі вимоги від інших вимог клієнта в момент укладення договору факторингу. Для наявної та «недозрілої» вимоги, оскільки вони існують на час укладення договору факторингу, індивідуалізація може полягати, зокрема, у вказівці предмета (розміру чи обсягу вимоги), суб`єктів (як активного - кредитора, так і пасивного - боржника), підстави виникнення (наприклад, договір поставки);

- майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення. До цього часу майбутня вимога хоча б якось має пов`язуватися із клієнтом.

Так, 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01. Сторони узгодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги (пункт 4.1.)

Реєстр боржників за вказаним договором факторингу був підписаний 25 липня 2023 року, після укладення 03 червня 2023 року спірного кредитного договору між відповідачем та первісним кредитором.

27 травня 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило право грошової вимоги до відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого право грошової вимоги перейшло до позивача.

Отже, внаслідок послідовного укладення договорів факторингу право вимоги за кредитним договором № 420147107, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 03 червня 2023 року, перейшло до ТОВ «Юніт Капітал».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року)..

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, тому судові витрати за перегляд справи судом апеляційної інстанції слід залишити за ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Кравчука Михайла Олександровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції, залишити за ним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді Л. О. Голота

О. Ю. Береговий