КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 490/7462/25
Провадження № 2/488/867/26
УХВАЛА

Іменем України

18.03.2026 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання Коваль А.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цибульської О.В.,

представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката Бєлової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цибульської О.В. про зміну предмету позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Корабельного районного суду м. Миколаєва Чернявської Я.А. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просив суд: Визнати дії Миколаївської міської ради, в частині не внесення змін до рішення Миколаївської міської ради №51/28 від 09.04.2019 року «Про надання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по Корабельному району м. Миколаєва» незаконними; Зобов`язати Миколаївську міську раду внести зміни в рішення №51/28 від 09.04.2019 року «Про надання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по Корабельному району м. Миколаєва», в частині надання громадянці ОСОБА_1 у власність 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки з кадастровим номером :05:060:0030, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , відповідно до висновку управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 26.03.2018 №15-510, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 1 211,20 грн., та витрати на сплату професійної правничої допомоги (адвокатські послуги) в розмірі 10 000,00 грн.

19.11.2025 року через підсистему «Електронний Суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цибульської О.В. надійшла заява про зміну предмету позову, в якій остання просила суд:

- Визнати дії Миколаївської міської ради, в частині не внесення змін до рішення Миколаївської міської ради №51/28 від 09.04.2019 року «Про надання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по Корабельному району м. Миколаєва» незаконними;

- Зобов`язати Миколаївську міську раду внести зміни в рішення №51/28 від 09.04.2019 року «Про надання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по Корабельному району м. Миколаєва», в частині надання громадянці ОСОБА_1 у власність 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки з кадастровим номером: :05:060:0030, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , відповідно до висновку управління Документ сформований в системі «Електронний суд» 19.11.2025 3 містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 26.03.2018 №15- 510;

- Визнати право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки з кадастровим номером: :05:060:0030, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , за громадянкою ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

- Стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 1 211,20 грн., та витрати на сплату професійної правничої допомоги (адвокатські послуги) в розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначила, що, отримавши доступ до бази ДП "Національні інформаційні системи", їй стало відомо, що третя особа, придбаваючи житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , уклала договір купівлі-продажу від 11.07.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Гарбуровим К. Є., відповідно до якого в пункті 1 зазначено, що житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 1000 кв. м, кадастровий номер якої :05:060:0030, у зв`язку з чим зазначена земельна ділянка була сформована та мала кадастровий номер ще до 2017 року попереднім власником будинку, який розташований на цій земельній ділянці.

З огляду на викладене, представник позивача зазначила, що виникла необхідність у уточненні позовних вимог шляхом зміни предмета позову, посилаючись на положення частини 2 статті 31 Цивільний процесуальний кодекс України, відповідно до якої позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, при цьому вказала, що предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої він просить суд ухвалити рішення, а підставу позову становлять обставини, якими обґрунтовуються такі вимоги, та просила змінити предмет позову, доповнивши його вимогою про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :05:060:0030, площею 1000 кв. м, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , залишивши інші позовні вимоги без змін.

В судовому засіданні, призначеному на 18.03.2026 року, представник позивача адвокат Цибульська О.В. підтримала заявлене клопотання, просила його задовольнити.

Представник третьої особи ОСОБА_2 , адвокат Бєлова Р.В., у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про зміну предмета позову, просила суд відмовити у прийнятті заяви про зміну предмета позову, посилаючись на те, що в результаті заявленої зміни змінюються не лише предмет позову, а й підстава позову.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, причини їх неявки суду не відомі.

Сторони вважали за можливе провести судове засідання у відсутності представника відповідача.

За змістом частин першої-другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вивчивши подане клопотання про зміну предмету позову, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність залишення вказаного клопотання без задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Виходячи з загальних положень ЦПК України, підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена та адресована суду письмова вимога, яка складається з вимоги процесуального характеру (відкрити провадження по справі) і вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право).

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підстава позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об`єктивуються у поданих доказах.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Цивільний процесуальний кодекс України передбачає право позивача змінити предмет або підставу позову, необхідно чітко розуміти поняття й ознаки цих правових явищ. При цьому, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Верховний Суд України відзначив, що під підставами позову, які згідно з ст. 49 ЦПК України може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд України відзначив, якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - зміну обставин, на яких ґрунтуються вимоги особи, яка звернулася з позовом. Зміна предмету або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову. Водночас у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку. Правовий висновок Верховного Суду, що регулює подібні правовідносини викладений у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №826/19197/16, від 22 липня 2021 року.

Отже, згідно з законом позивач має право змінити один з елементів позову, одночасно змінювати підставу і предмет позову неможливо, оскільки в подібному випадку буде пред`явлений позов з абсолютно нових мотивів.

Слід зауважити, що не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (п.7.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).

Частиною 5 статті 49 ЦПК України зазначено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Крім того, суд також вважає за необхідне вказати, що Верховний суд у постанові № 910/18389/20 зробив висновок про те, що необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

При цьому Верховний Суд зазначає про те, що збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Відповідно до положення п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

З матеріалів первісного позову вбачається, що позивач у справі просив суд визнати дії Миколаївської міської ради, в частині невнесення змін до рішення №51/28 від 09.04.2019 року «Про надання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по Корабельному району м. Миколаєва» незаконними та зобов`язати Миколаївську міську раду внести зміни до зазначеного рішення в частині надання громадянці ОСОБА_1 у власність 1/2 частини земельної ділянки з кадастровим номером :05:060:0030 площею 1000 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

У первісній позовній заяві позивач вказувала, що між нею, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб 21 березня 2007 року про що зроблено запис №81 Корабельним відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області.

Шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.07.2023 року. Рішення вступило в законну силу 29.08.2023 року.

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.06.2024 року по справі №488/890/23, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково. Було визнано за сторонами право власності по 1/2 (одній другій) частині житлових будинків за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , встановлено порядок виплати компенсації за автомобіль LEXUS CT 200H та витрати на сплату судового збору. В частині визнання права власності на 1/2 (одну другу) частини земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер: :05:060:0030 за адресою: АДРЕСА_1 , було відмовлено, оскільки земельна ділянка є комунальною та не належала відповідачу по справі.

На момент подання позовної заяви про поділ майна подружжя по справі №488/890/23 позивач не мала статусу власника 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :05:060:0030, та не мала документів, що підтверджують право власності на цю ділянку.

Згодом позивач подала позовну заяву про поділ самочинно збудованого будинку та 1/2 частини земельної ділянки, на якій він розташований, підтверджуючи своє право власності на будинок Витягом з Державного реєстру речових прав від 22.07.2024 року №387807148. Станом на подачу позову земельна ділянка залишалась комунальною.

Представник Позивача адвокат Цибульська Олена Василівна, на свій адвокатський запит №2908-1/2024 від 29.08.2024 року отримала відповідь від Миколаївської міської ради №16018/02.02.01-40/12/3/24 від 16.09.2024 року стосовно земельної ділянки, загальною площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Миколаївської міської ради № 23/16 від 27.07.2017 року Третій особі було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі орієнтовною площею 1000 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

За даними Миколаївської міської ради, третій особі було погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,10 га (кадастровий номер :05:060:0030) за адресою: АДРЕСА_1 , але ця земельна ділянка не була зареєстрована у Державному реєстрі речових прав, що порушує права позивача як власника 1/2 частини житлового будинку.

Рішенням Корабельного районного суду Миколаївської області від 29.05.2025 року по справі №488/4430/24 Позивачу в задоволенні позовних вимог, щодо визнання за нею права власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки, з кадастровим номером :05:060:0030, загальною площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_1 було відмовлено.

У заяві про зміну предмету позову представник позивача, адвокат Цибульська О.В., зазначила, що, отримавши доступ до бази ДП «Національні інформаційні системи» (NAIS), стало відомо, що третя особа, придбавши житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , уклала договір купівлі-продажу від 11.07.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Гарбуровим К.Є., Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, у якому в пункті 1 зазначено: «Вищезгаданий житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 1 000 кв.м, кадастровий номер якої :05:060:0030». З цього вбачається, що спірна земельна ділянка була сформована та мала кадастровий номер ще до 2017 року попереднім власником будинку, розташованого на зазначеній ділянці.

Аналізуючи зміст поданої заяви про зміну предмету позову, суд доходить висновку, що вказана заява фактично є заявою про зміну підстав та предмету позову.

Так, із заяви вбачається, що позивач фактично посилається як на підставу своїх вимог на обставини, за якими окрім заявлених первісних позовних вимог, фактично бажає визнати право власності на частину спірної земельної ділянки у спільному майні подружжя.

Отже, з аналізу викладених обставин вбачається, що позивач у своєму клопотання про зміну предмету позову фактично змінює як підстави позову, так і предмет позовну.

З огляду на вимоги чинного законодавства, вказане є недопустимим, оскільки одночасна зміна підстав і предмету позову свідчать про пред`явлення позову з абсолютно нових мотивів.

Отже, подана заява про зміну предмету позову не підлягає прийняттю до розгляду.

Керуючись ст. ст. 13, 49, 182, 189, 197 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цибульської О.В. про зміну предмету позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Я.А. Чернявська