Провадження №2/447/483/26
Справа №456/6103/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16.02.2026 Миколаївський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Друзюк М.М.,

секретаря судового засідання Іськів О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі по тексту ТОВ «Споживчий центр») подав до суду Львівської області позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивує тим, що 22.10.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферту) №22.10.2024-100001880. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 8 000 грн, строком на 140 днів, тобто до 10.03.2025 за процентною ставкою 1% на день. Відповідно до договору від 22.10.2024 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 8 000 грн строком на 140 днів, відповідач 22.10.2024 отримав кредитні кошти у розмірі 8 000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 24 800 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8 000 грн, заборгованості по процентам в розмірі 11 200 грн, комісії 1600 грн та заборгованості по неустойці за кожний день невиконання/неналежного виконання зобов`язання в розмірі 4 000 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.11.2025, справу передано за підсудністю Миколаївському районному суду Львівської області.

Протоколом автоматизованого розподілу між суддями від 12.12.2025 справу передано на розгляд судді Друзюк М.М.

Ухвалою суду від 15.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання у справі. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень.

У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує.

Ухвалою суду від 16.01.2025 розгляд справи відкладено.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що такий повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було.

За таких обставин, суд проводить розгляд справи на підставі письмових доказів відповідно до ст.223 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В силу приписів ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів..

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 22.10.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферту) №22.10.2024-100001880. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 8 000 грн, строком на 140 днів, тобто до 10.03.2025 за процентною ставкою 1% на день.

Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (п. 3.1 Пропозиції).

Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах визначених у заявці (п.3.3 Пропозиції).

Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Денна процентна ставка- загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом у розмірі 0,87% протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту (п.10 заявки ).

Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 8 000 грн підтверджено квитанцією сервісу LiqPay, платіж №545261299 від 22.10.2024, призначення платежу: видача за договором №22.10.2024-100001880 (а.с.12).

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №22.10.2024-100001880 від 22.10.2024, за період з 22.10.2024-10.03.2025 заборгованість ОСОБА_1 становить розмірі 24 800 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8 000 грн, заборгованості по процентам в розмірі 11 200 грн, заборгованості по неустойці за кожний день невиконання/неналежного виконання зобов`язання в розмірі 4 000 грн та комасії за надання кредиту в розмірі 1 600 грн (а.с.29).

Норми права, які застосував суд

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, у відповідачки виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти.

Відповідно до ч.1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Судом встановлено сторонами не спростовано, що 22.10.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферту) №22.10.2024-100001880. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 8 000 грн, строком на 140 дні, тобто до 10.03.2025 за процентною ставкою 1% на день.

Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що відповідач, підписавши договори про надання кредиту шляхом ведення одноразового ідентифікатора відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" погодився з умовами договору.

Однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував.

Надаючи оцінку сумі заборгованості щодо тіла кредиту та відсотків, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування.

Однак, суд звертає увагу на те, що в загальну суму заборгованості включено неустойку у розмірі 4 000 грн та комісію за надання кредиту у розмірі 1 400 грн.

У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок неустойки у розмірі 4 000 грн за період з 22.10.2024 по 10.03.2025 (під час дії в Україні воєнного стану), а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості, представник позивача також просив стягнути заборгованість за комісією за надання кредиту в розмірі 1 600 грн.

Аналіз умов кредитного договору №22.10.2024-100001880 від 22.10.2024 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 1 600 грн є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.

Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі №524/5152/15.

Умови договору про сплату позичальником на користь фінансової установи винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які фінансова установа здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Враховуючи наведене, положення кредитного договору №22.10.2024-100001880 від 22.10.2024 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1 600 грн суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за комісією.

Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені.

Враховуючи наявні докази у матеріалах справи у своїй сукупності та зважаючи на те, що майнове право позивача порушене відповідачем, а відтак підлягає захисту, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» заборгованість у сумі 19 200 грн, з яких 8 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 11 200 грн заборгованість за відсотками.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 141, 246, 259, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість розміром 19 200 (дев`ятнадцять тисяч двісті) грн.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 1 875 (одна тисяча вісімсот сімдесят п`ять) грн 41 (сорок одна) коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення..

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повні найменування та ім`я сторін

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя Друзюк М. М.