ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3660/26 Справа № 932/5349/22 Суддя у 1-й інстанції - Потоцька С. С. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.
УХВАЛА

18 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів: Городничої В.С., Пищиди М.М.

ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про відвід судді Макарова М.О. по цивільній справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Салюс-Фарм» на рішення Шевченківського районного суду м. Дніпра від 15 грудня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Салюс-Фарм», третя особа- ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2026 року на адресу апеляційного суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Салюс-Фарм» на рішення Шевченківського районного суду м. Дніпра від 15 грудня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Салюс-Фарм», третя особа- ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

За наслідками автоматичного розподілу справ дану справу розподілено колегії суддів Дніпровського апеляційного суду у складі головуючого судді: Макарова М.О., суддів: Петешенкової М.Ю., Городничої В.С..

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 січня 2026 року дану справу витребувано з Шевченківського районного суду м. Дніпра.

13 січня 2026 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Дніпра від 15 грудня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Салюс-Фарм», третя особа- ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

09 лютого 2026 року цивільна справа №932/5349/22 надійшла до Дніпровського апеляційного суду.

10 лютого 2026 року на виконання службової записки судді-доповідача Макарова М.О. було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з неможливістю розгляду справи суддею членом колегії Петешенковою М.Ю., у зв`язку з перебуванням на лікарняному. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями змінено склад колегії суддів: головуючий суддя Макаров М.О., судді Городнича В.С., Пищида М.М.

Ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року відкрито апеляційне провадження по цивільній справі справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Салюс-Фарм» на рішення Шевченківського районного суду м. Дніпра від 15 грудня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Салюс-Фарм», третя особа- ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та призначено її до судового розгляду на 15 годину 10 хвилин 09 червня 2026 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Дніпра від 15 грудня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Салюс-Фарм», третя особа- ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів залишено без руху, з наданням строку для усунення недоліків.

16 лютого 2026 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючого судді Макарова М.О.

У даній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що суддя Макаров М.О. може бути упереджений, оскільки раніше брав участь в розгляді іншої справи за її участі: №201/13014/23. У вказаній справі постанова апеляційного суду від 24.09.2024 в складі колегії за участі судді Макарова М.О. була скасована Верховним Судом 15.05.2025. Дана справа стосувалась визначення місця проживання її трьох малолітніх дітей, які всупереч закону і правам дітей були передані батькові, який жодного дня з ними не жив однією сім`єю, бо має власну сім`ю з дружиною та іншими дітьми. Як зазначає заявник, незаконна постанова апеляційного суду, який викликав, але не забажав слухати її дітей, коли їх батько вивіз в невідомому напрямку за кордон, свідчить про упередженість судді Макарова М.О. проти неї, що є підставою для відводу.

Перевіривши заяву, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з огляду на наступне.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (ч. 1, 2, 3 ст. 40 ЦПК України).

За приписами ч. 7, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Згідно ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» вбачається, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Частина 7 п. 1 ст. 56 цього Закону передбачає, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені в ст. 36 ЦПК України.

Відповідно положень цієї статті, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За приписами ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить з того, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше (справа «Білуха проти України» (Заява №33949/02) від 09.11.2006).

Слід зазначити, що законодавство, наділяючи учасника справи достатньо широким спектром процесуальних повноважень, зокрема і правом на відвід судді (суддів), разом з тим зауважує на недопустимості зловживання наданими процесуальними правами, оскільки необґрунтований відвід може сприяти безпідставному усуненню та ухиленню судді (суддів) від розгляду справи (апеляційної чи касаційної скарги), що суперечить завданню цивільного судочинства і зазіхає на саму сутність правосуддя, як такого.

Водночас суд підкреслює, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому обов`язково мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Макарова у даній справі свідчить, що підставою для відводу є незгода із процесуальними рішеннями в інших справах.

В силу ч. 4 ст. 36 ЦПК України зазначені у заяві доводи не є підставою для відводу колегії суддів.

Враховуючи необґрунтованість заявленого колегії суддів відводу, питання про відвід суддів згідно з абзацом 1 ч. 3 ст. 40 ЦПК України необхідно передати для вирішення іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 36-41, 259, 260 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Макарова М.О. - визнати необґрунтованою.

Справу передати до канцелярії Дніпровського апеляційного суду для виконання вимог, передбачених статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді М.М. Пищида

В.С. Городнича