Справа №461/1926/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року. м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова

у складі :

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового Некоз МЮ.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припис,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 на строк шість місяців.

Свої вимоги мотивує тим, що за адресою: АДРЕСА_2 проживає Заявниця ОСОБА_1 разом зі своєю матір`ю. За цією адресою з дозволу матері хаявниці проживає ОСОБА_3 .

14.02.2026 ОСОБА_3 вчинив відносно заявниці домашнє насильство, а саме: словесно ображав, погрожував, стискав за шию, наніс удари по обличчю, за наслідками якого було винесено терміновий заборонний припис від14.02.2026 року, серії АА№612329,та було вжито термінового заборонного припису.

Крім цього за заявою заявниці внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості та відкрито кримінальне провадження №0000109 від 15.05.2026 року за ч.1 ст. 125 КК України. Станом на даний час здійснюється слідство у вказаному кримінальному провадженні. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо заявниці, просить застосувати обмежувальний припис. Враховуючи наведене просить заяву задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.03.2026 року відкрито провадження у справі.

Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали з мотивів, наведених у ній. Просить таку задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила.

Згідно з ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність, оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що таку слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.02.2026 ОСОБА_3 вчинив відносно заявниці домашнє насильство, а саме: словесно ображав, погрожував, стискав за шию, наніс удари по обличчю, за наслідками як вбачається з термінового заборонного припису від14.02.2026 року, серії АА№612329.

Як вбачається з витягу внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та відкрито кримінальне провадження №0000109 від 15.05.2026 року за ч.1 ст. 125 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктами 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону є оцінюванням вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство відносно ОСОБА_1 про що свідчить складений відносно ОСОБА_3 винесено терміновий заборонний припис відносно кривдника.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 є постраждалою особою від домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, так як систематично піддавалася протиправним діям зі сторони ОСОБА_3 що підтверджує необхідність застосування спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, а саме обмежувального припису стосовно кривдника.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 4 вказаної статті обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Таким чином, враховуючи зібрані у справі докази, з метою запобігання та протидії насильству суд дійшов до висновку, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити та видати стосовно ОСОБА_3 обмежувальний припис з визначенням заходів тимчасового обмеження його прав, передбачених п. 1, 4, 6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви та видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 19, 81, 141, 258-259, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

1) Заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) Заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань 300 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 .

3) заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею особисто та через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Встановити строк обмежувального припису 6 (шість) місяців.

Строк дії обмежувального припису обчислювати з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 17.03.2026 року.

Суддя О.Р.Юрків.