ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5357/26
провадження № 2-з/753/40/26
У Х В А Л А

ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

"13" березня 2026 р. Суддя Дарницького районного суду міста Києва Комаревцева Л.В., розглянувши заяву представника позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бажана 30» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бажана 30» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду міста Києва звернулося Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бажана 30» з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 35 від 10.01.2022, укладеного між ОСОБА_2 , який діяв від імені громадянки Вірменії ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , а також договору іпотеки від 30.12.2025, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нежитлове приміщення загальною площею 1 255,20 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, зареєстроване за ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що предметом спору є правомірність набуття та подальшого обтяження правом іпотеки нежитлового приміщення, яке, за твердженням позивача, фактично сформоване за рахунок допоміжних приміщень багатоквартирного будинку та самочинно збудованих приміщень, що належать до спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку.

Позивач зазначає, що під час проведення інвентаризації допоміжних приміщень будинку по АДРЕСА_1 інвентаризаційною комісією було встановлено відсутність доступу до підвальних приміщень, про що складено акт №1 від 05.10.2021.

Згодом позивачу стало відомо, що підвальні приміщення будинку та незаконна прибудова були зареєстровані на праві власності за ОСОБА_3 , шляхом об`єднання приміщень №243 та №244 та збільшення їх площі більш як на 250 відсотків.

Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 була власницею нежитлового приміщення №243 площею 284,80 кв.м., а також приміщення №244 площею 153,8 кв.м..

Разом з тим, 27.07.2021 державним реєстратором Наумовим В.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав, внаслідок чого площа приміщень була збільшена до 722,4 кв.м. та 532,8 кв.м. відповідно, після чого 04.08.2021 було здійснено їх об`єднання в один об`єкт нерухомості площею 1255,2 кв.м.

Позивач зазначає, що зазначені реєстраційні дії були здійснені з порушенням вимог законодавства, оскільки збільшення площі приміщень відбулося за рахунок самочинно прибудованих частин та допоміжних приміщень багатоквартирного будинку, що належать співвласникам.

Крім того, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.10.2009 у справі №2-2930/09 встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 самочинно здійснили будівництво прибудови до житлового будинку, у зв`язку з чим суд зобов`язав їх знести самочинно збудовану прибудову та привести прибудинкову територію у попередній стан.

Позивач зазначає, що у подальшому Міністерством юстиції України за результатами розгляду скарги ОСББ скасовано рішення державного реєстратора, якими було зареєстровано право власності на приміщення з безпідставно збільшеною площею.

Однак 10.01.2022 ОСОБА_3 здійснила продаж спірного приміщення ОСОБА_1 , після чого право власності було зареєстровано за останнім.

У подальшому зазначене майно було передано в іпотеку на підставі договору іпотеки від 30.12.2025, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , для забезпечення виконання договору позики на суму 2 100 000 гривень.

Позивач вказує, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідачі можуть укласти договір про задоволення вимог іпотекодержателя, внаслідок чого спірне майно може перейти у власність іншої особи та бути відчуженим третім особам, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, згідно з якими співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення негативних наслідків від їх застосування з тими наслідками, які можуть настати у разі їх невжиття.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що їх невжиття може істотно ускладнити виконання рішення суду.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції, включає право на ефективне виконання судового рішення (рішення у справах «Горнсбі проти Греції», «Шмалько проти України», «Продан проти Молдови»).

З огляду на характер спірних правовідносин, предмет позову, а також враховуючи можливість відчуження спірного майна або передачі його у власність іншій особі під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому накладення арешту на нерухоме майно не позбавляє відповідача права володіння та користування таким майном, а лише тимчасово обмежує право розпорядження ним, що є співмірним заходом забезпечення позову.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бажана 30» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бажана 30» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та договору іпотеки - задовольнити.

Накласти арешт на нежитлове приміщення, загальною площею 1 255,20 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, зареєстроване за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 82689899 від 30.12.2025 на підставі: договору купівлі-продажу, серія та номер: 35, виданого 10.01.2022, видавник: ПН КМНО Швець Р.О.; постанови суду, серія та номер: 753/344/23, виданий 09.10.2024, видавник: Київський апеляційний суд; постанови суду, серія та номер: 753/344/23, виданий 30.07.2025, видавник: Верховний суд.

Дані стягучача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бажана 30» Код , Адреса: 02140, м. Київ, проспект Миколи Бажана, буд. 30 Тел.: НОМЕР_3, Електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

Дані боржника: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , Адреса: АДРЕСА_2 , Тел.: НОМЕР_2

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення до виконання ухвали - три роки.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суддя Комаревцева Л.В.