Справа № 128/1542/25
Провадження № 22-ц/801/392/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 рокуСправа № 128/1542/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Берегового О. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Менчука Максима Володимировича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 25 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Желіховського В. М. залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , на праві власності належить автомобіль «FORD FUSION» з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

28 січня 2025 року о 09 год. 00 хв. по вул. Костянтина Василенка, 4 в м. Вінниці пасажирка автомобіля «Volkswagen Passat» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який зупинився на забороняючий червоний сигнал світлофора, ОСОБА_2 , відчинила двері автомобіля, тим самим створивши небезпеку для руху автомобілю «Ford fusion» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку по правій смузі для руху, в результаті чого останній допустив наїзд на відчинені дверцята автомобіля, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

За фактом зазначеної ДПТ Вінницький міський суд Вінницької області своєю постановою від 21 березня 2025 року по справі № 127/3542/25 визнав ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та звільнив її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

У свою чергу допущене ОСОБА_2 порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху мало своїм наслідком пошкодження транспортних засобів, в тому числі автомобіля «Ford Fusion» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить позивачу, що й було встановлено Вінницьким міським судом Вінницької області у постанові від 21 березня 2025 року по справі № 127/3542/25

Враховуючи, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2025 року по справі № 127/3542/25 встановлено вину відповідачки у настанні ДТП, внаслідок якої відбулося пошкодження належного позивачу автомобіля «Ford Fusion» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , на відповідачку покладається обов`язок з відшкодування шкоди, спричиненої її діями.

З метою встановлення розміру завданої діями відповідача майнової шкоди, на замовлення позивача 16 квітня 2025 року ТОВ «Експерт Компані+» було складено звіт № 29/01/25-009Б про незалежну оцінку вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу «Ford Fusion» державний номер НОМЕР_1 , відповідно до якого оціночна вартість (розмір) матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті пошкодження транспортного засобу «Ford Fusion» державний номер НОМЕР_1 , складає 93 060,73 грн, не включаючи ПДВ на ремонтні роботи, запасні частини, матеріали фарбування.

Також позивачем були понесені додаткові витрати, пов`язані з оплатою вартості складання зазначеного звіту і необхідністю звернення в суд з даною позовною заявою з метою відновлення порушених майнових прав позивача, при цьому розмір таких додаткових витрат складає 4 000 грн, що підтверджується договором на проведення оцінки майна та майнових прав № /01/25А від 09 квітня 2025 року та дублікатом чека до платіжної інструкції № 2.116425549.1 від 10 квітня 2025 року.

Таким чином, загальний розмір шкоди, спричиненої позивачу діями відповідачки, складає 97 060,73 грн, який ОСОБА_1 звернувшись із цим позовом до суду, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 25 листопада 2025 року позовні вимоги було задоволено та вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 97 060,73 грн.

При розгляді справи судом першої інстанції було встановлено, що завдання шкоди майну позивача відбулося не під час руху автомобілю «Volkswagen Passat» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , та не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з його експлуатацією.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 як пасажирки транспортного засобу, а тому не підпадає під визначення страхового випадку.

Місцевий суд не взяв до уваги твердження представника ОСОБА_2 про те, що його довірителька є власником транспортного засобу і її цивільна відповідальність застрахована, а тому має відшкодовувати шкоду страхова компанія, оскільки із наданого суду полісу № CA440760 від 17 грудня 2024 року встановлено, що застраховано відповідальність ОСОБА_3 .

За таких підстав, суд вважав доведеними позовні вимоги в повному обсязі та, враховуючи наданий Звіт №29/01/25-009Б від 16 квітня 2025 року ТОВ «Експерт Компані+» про незалежну оцінку вартості матеріального збитку спричиненого транспортного засобу «Ford Fusion» державний номер НОМЕР_1 , вважав необхідним стягнути з відповідачки спричинену матеріальну шкоду в розмірі 97 060,73 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким рішенням, представник відповідачки подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 23 грудня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Береговий О. Ю.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 січня 2026 року справу призначено до розгляду на 12 лютого 2026 року о 09 год 30 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 зазначає, що вона є власником автомобіля «Volkswagen Passat» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , а тому відповідно до Закону являється особою, відповідальність якої застрахована. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Passat» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг», поліс № CA440760 від 17 грудня 2024 року, що також підтверджується інформацією із сайту МТСБУ (Моторне (транспортне) страхове бюро України) за веб-адресою: https://policy-web.mtsbu.ua.

Відповідно до статті 1.4. Закону України 1961-IV:

- особи, відповідальність яких застрахована страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом.

- забезпечений транспортний засіб транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована;

- експлуатація наземного транспортного засобу (автомобіля, мотоцикла, автобуса, тощо) це використання за призначенням, технічне обслуговування, ремонт, транспортування та збереження, які забезпечують належний стан і функціонування засобу.

Відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306 пасажир особа, яка користується транспортним засобом і перебуває в ньому, але не причетна до керування ним.

Таким чином, відповідачка за вказаних обставин, коли мало місце ДТП, як власниця транспортного засобу використовувала автомобіль за його цільовим призначенням.

Однак, обґрунтовуючи прийняте рішення, судом першої інстанції проігноровано та не здійснено опису законодавчо визначення терміну «особи, відповідальність яких застрахована».

На переконання ОСОБА_2 , виходячи із законодавчого визначення ознак терміну «особи, відповідальність яких застрахована» вона, не будучи безпосереднім страхувальником, однак як власник вищевказаного автомобіля, відноситься до інших осіб, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом.

У дорожньо-транспортній пригоді були задіяні два транспорті засоби, які були учасниками дорожнього руху. Таким чином, на переконання скаржника вказана подія, під час якої було заподіяно механічних пошкоджень автомобілю «Ford Fusion», державний номер НОМЕР_1 , є дорожньо-транспортною пригодою та відповідно є страховим випадком.

У сторони відповідача є обґрунтовані сумніви щодо об`єктивності вартості матеріального збитку, завданих пошкодженням транспортного засобу «Ford Fusion», державний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження. Більше того, під час проведення судового засідання представник позивача вказав, що автомобіль «Ford Fusion», державний номер НОМЕР_1 , вже відремонтований та перебуває в експлуатації. Однак, при цьому, ні позивачем, ні представником позивача до матеріалів справи не було надано документів, які б підтверджували реальні витрати, понесені позивачем для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави.

Представник позивача в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2025 року ОСОБА_2 було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення; звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням; провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито.

У ході розгляду справи судом було встановлено, що 28 січня 2025 року о 09 год 00 хв по вул. Костянтина Василенка, 4 в м. Вінниці пасажирка автомобіля «Volkswagen Passat» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який зупинився на забороняючий червоний сигнал світлофора, ОСОБА_2 відчинила двері автомобіля, тим самим створивши небезпеку для руху автомобілю «Ford Fusion», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку по правій смузі для руху, в результаті чого останній допустив наїзд на відчинені дверцята автомобіля, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 5.3 б, п. 1.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а. с. 6).

Відповідно до висновку про вартість матеріального збитку від 16 квітня 2025 року № 29/01/25-009Б оціночна вартість (розмір) матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті пошкодження транспортного засобу «Ford Fusion» державний номер НОМЕР_1 , складає 93 060,73 грн без ПДВ та 106 771,38 грн з ПДВ(а. с. 7-17).

Вартість проведення оцінки становить 4 000 грн, які були сплачені ОСОБА_1 , що підтверджується договором на проведення оцінки майна та майнових прав № 01/25А від 09 квітня 2025 року, квитанцією про оплату за договором від 10 квітня 2025 року (а. с. 18, 19).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Passat» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Оберіг» відповідно до полісу № СА/0440760 від 17 грудня 2024 року (а. с. 46).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1192 ЦК України встановлює, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поняття збитків визначено ст. 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У ході розгляду справи судом установлено, що ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відтак встановлено, що саме внаслідок її неправомірних дій спричинено пошкодження належного позивачу автомобіля.

На підтвердження розміру матеріального збитку позивачем було надано висновок, відповідно до якого оціночна вартість (розмір) матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті пошкодження транспортного засобу «Ford Fusion» державний номер НОМЕР_1 , складає 93 060,73 грн без ПДВ.

Апеляційний суд зауважує, що стороною відповідача у ході розгляду справи не заявлялося клопотання про призначення відповідної експертизи, а отже, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, заявлений ОСОБА_1 розмір матеріального збитку жодними належними та допустимими доказами стороною відповідачки не спростований.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідальність ОСОБА_2 як власника та пасажира транспортного засобу під час вчинення ДТП була застрахована, а тому обов`язок із відшкодування заподіяної шкоди лежить на страховику.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Правилами дорожнього руху України визначено, що дорожньо-транспортна пригода подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні.

Згідно із положеннями ст. 7 вказаного закону на території України дозволяється використання виключно забезпечених транспортних засобів. Транспортний засіб має бути забезпеченим до початку його використання у дорожньому русі на вулично-дорожній мережі загального користування на території України.

Керування на території України транспортним засобом, щодо якого відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.

Згідно із п. 5 ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, особа, яка використовує забезпечений транспортний засіб, крім особи, яка використовувала забезпечений транспортний засіб, що вийшов з її правомірного володіння внаслідок вчинення протиправних дій.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що страховим випадком може бути визнана виключно діяльність осіб, які використовують транспортний засіб таким чином, що він набуває ознак джерела підвищеної небезпеки, тобто шляхом приведення його у рух, що може спричинити настання небезпечних наслідків.

Таким чином, хоч ОСОБА_2 і використовувала належний їй транспортний засіб за призначенням, втім її дії як пасажира не можуть бути визнані страховим випадком, а тому лише на неї як на фізичну особу, якою заподіяно майнову шкоду, покладається обов`язок із її відшкодування.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції слід залишити за ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Менчука Максима Володимировича в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 25 листопада 2025 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції, залишити за нею.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повна постанова складена 17 лютого 2026 року.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді Л. О. Голота

О. Ю. Береговий