Номер провадження 2/754/1299/26
РІШЕННЯ

Іменем України

11 березня 2026 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Коваленко І.І., за участю секретаря судового засідання Гуцул Д.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Хаус", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

Стислий виклад позицій сторін

Позивач, від імені якого діє адвокат Гуменюк О.В., звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №1648, вчинений 19.06.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Інвест Хаус" грошових коштів у розмірі 1 016 220,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням процедури. Позивач зазначає, що стягнення заборгованості відбулося на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений, що суперечить законодавству з огляду на скасування судовою інстанцією відповідної постанови КМУ № 662. Крім того, розмір заборгованості не є безспірним, оскільки строк дії кредитного договору закінчився 15.07.2015 року, і Відповідач безпідставно нарахував проценти поза межами цього строку (за період з 05.03.2020 по 10.06.2020), що суперечить правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду. Також Позивач стверджує, що жодних письмових вимог про погашення боргу перед вчиненням напису він від Відповідача не отримував.

Відповідач ТОВ "Інвест Хаус" своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

10 вересня 2025 року Позивач засобами підсистеми "Електронний Суд" звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 26 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою суд відмовив у задоволенні первісного клопотання представника Позивача про витребування доказів у приватного нотаріуса (через ненаведення поважних причин неможливості самостійно отримати докази), а також залучив до участі у справі як третіх осіб приватного нотаріуса Личука Т.В. та приватного виконавця Корольова М.А..

30 вересня 2025 року представник Позивача повторно подав клопотання про витребування у приватного нотаріуса копій матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення оспорюваного напису, обґрунтувавши неможливість їх отримання тим, що нотаріус відмовив у їх наданні. Ухвалою від 04 листопада 2025 року суд задовольнив це клопотання та витребував докази.

У зв`язку з невиконанням нотаріусом вимог ухвали про витребування доказів, ухвалою від 29 грудня 2025 року суд оголосив перерву у підготовчому засіданні, продовжив строк підготовчого провадження та повторно витребував необхідні документи у приватного нотаріуса Личука Т.В..

15 січня 2026 року приватний нотаріус повідомив суд про неможливість виконання вимог ухвали суду щодо надання матеріалів нотаріальної справи. Нотаріус зазначив, що відповідно до номенклатури справ термін зберігання примірників виконавчих написів та копій документів, на підставі яких вони вчинені, становить 3 роки. Тому 20 червня 2025 року всі відповідні документи за 2020 рік були знищені шляхом спалення зі спливом строку їх зберігання.

Ухвалою від 02 лютого 2026 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання Позивач та його представник не з`явилися. Представник Позивача подав заяви від 10.12.2025 р. та 11.03.2026 р. про розгляд справи без його участі, в яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ТОВ "Інвест Хаус" у судове засідання свого представника не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставлення судової повістки до електронного кабінету. Відзиву на позов не подав.

У зв`язку з ненаданням Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, Суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина восьма статті 178 ЦПК України).

Треті особи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, письмових пояснень не подавали.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

10 липня 2008 року між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №333/П/27/2008-840, за умовами якого Позивач отримав кредит. Відповідно до п. 1.1.4 Кредитного договору строк погашення кредиту було встановлено до 09 липня 2015 року (згідно з графіком платежів до 09.07.2015).

Відповідно до договору про відступлення прав вимоги №GL2N79735 від 05 березня 2020 року, право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло від ПАТ "КБ "Надра" до ТОВ "ФК "Інвест Хаус".

19 червня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1648, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Інвест Хаус" заборгованості за Кредитним договором №333/П/27/2008-840.

Згідно з текстом оспорюваного виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 05 березня 2020 року по 10 червня 2020 року. Загальна сума заборгованості становить 1 016 220,54 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 423 866,75 грн, заборгованості за відсотками - 592 053,79 грн, та плати за вчинення напису - 300,00 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису, 19 липня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Спір у справі виник з приводу наявності правових підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису на борговому документі та безспірності суми стягнення.

ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону).

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України "Про нотаріат").

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18).

У пунктах 20, 22 постанови Велика Палата Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначила, що "вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172".

Пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (станом на 16.09.2021), було встановлено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів).

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662, якою доповнив перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості."

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано та визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19) зробив висновок, що: "укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника".

Пізніше таку правову позицію підтвердила і Велика Палата Верховного Суду, яка в п.п. 83, 93-95 постанови від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) виснувала, що оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У справі, що розглядаєтбся, оскаржуваний виконавчий напис вчинено 19 червня 2020 року, тобто після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/20084/14. Кредитний договір №333/П/27/2008-840 від 10.07.2008 року, наданий нотаріусу, укладений у простій письмовій формі та не був посвідчений нотаріально.

З цих підстав, враховуючи правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Суд також погоджується з доводами Позивача щодо відсутності безспірності суми, поданої до стягнення. Відповідно до умов Кредитного договору та графіку платежів до нього, строк дії кредиту та строк його погашення було встановлено до 09.07.2015 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 та постанові від 05 квітня 2023 року по справі №910/4518/16 сформувала сталий висновок: право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Очікування кредитодавця щодо сплати процентів за "користування кредитом" поза межами строку дії договору не можуть вважатись легітимними.

Як вбачається з тексту самого виконавчого напису, стягнення заборгованості, в тому числі відсотків у величезній сумі 592 053,79 грн, проводиться за період з 05 березня 2020 року по 10 червня 2020 року. Тобто Відповідач здійснював нарахування відсотків майже через 5 років після закінчення строку дії кредитного договору, що є безпідставним та повністю спростовує факт безспірності суми боргу.

Порядок вчинення нотаріальних дій вимагає, що вчинення виконавчого напису здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушень. Позивач стверджує, що не отримував такої вимоги. Відповідач не надав суду жодних належних доказів (описів вкладення, рекомендованих повідомлень про вручення) направлення такої вимоги на адресу Позивача. Нотаріальна справа була знищена приватним нотаріусом у зв`язку із закінченням строку зберігання, що унеможливлює підтвердження судом факту дотримання Відповідачем цієї процедури. Ненадання стягувачем нотаріусу доказів направлення вимоги боржнику є порушенням процедури вчинення виконавчого напису.

Підсумовуючи, суд доходить висновку, що приватний нотаріус під час вчинення виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості та вчинив його на договорі, який не є нотаріально посвідченим, що є достатніми підставами для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо судового збору

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Верховний Суд у постанові від 19.10.2022 по справі № 743/1481/21 вказав, що позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин, і у випадку пред`явлення такого позову споживач фінансових послуг підлягає звільненню від сплати судового збору.

Позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позову, тому відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір за вимогу немайнового характеру підлягає стягненню з Відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 2-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Хаус", треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1648, вчинений 19 червня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Інвест Хаус" заборгованості за кредитним договором №333/П/27/2008-840 від 10 липня 2008 року в розмірі 1 016 220,54 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Хаус" (, місцезнаходження: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2, офіс 102Б) в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (частина перша статті 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункту 1 частина друга статті 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (частина перша статті 273 ЦПК України). У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частина друга статті 273 ЦПК України).

Повне рішення складено та підписано 12.03.2026

Суддя Інна КОВАЛЕНКО