16 березня 2026 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Романько О.О., за участю секретаря судового засідання Корсунової Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 подану через представника-адвоката Дьякову Тетяну Вікторівну до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,
Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дьякову Т.В. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.11.2023 між ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 188, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.11.2023.
Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 24.09.2024, актовий запис № 713.
Шлюбні стосунки між сторонами були припиненні під час вагітності ОСОБА_1 . Після народження дитини шлюбні стосунки між сторонами не відновилися, шлюб між сторонами на час подання позову не був розірваний.
Однак станом на грудень 2025 року в провадженні Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя (суддя Макаров В.О.) знаходиться справа № 335/9595/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Від дня свого народження дитина проживала разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою її реєстрації: АДРЕСА_1 . Між сторонами була домовленість про добровільне надання ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дитини, яких за 1 рік та 3 місяці виконана декілька разів та у розмірі, який він вважав за потрібним. З дитиною ОСОБА_2 не спілкується, його життям взагалі не цікавиться, спілкування з матір`ю дитини щодо життя, здоров`я дитини відсутнє. Крім того, ОСОБА_2 відмовляється надавати свою згоду на реєстрацію місця проживання дитини у зв`язку із чим у малолітнього ОСОБА_4 відсутнє зареєстроване місце проживання. Саме з метою самостійного вирішенням питань щодо реєстрації місця проживання, оформлення дитини до дитячого садочку, тощо, після розірвання шлюбу між сторонами, позивачка має намір звернутися до суду із позовною заявою про визначення місця проживання дитини з нею.
В результаті того, що відповідача не цікавило матеріальне забезпечення сім`ї та моральна атмосфера в родині, коли дитині виповнилося 3 (три) місяці, ОСОБА_1 була вимушена працевлаштуватися на роботу до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №8» Запорізької міської ради на посаду лікаря-ерготерапевта. У жовтні 2025 року ОСОБА_1 оформила відпустку без збереження заробітної плати у зв`язку з військовим станом, введеним 24.02.2022 на всій території України, та разом із дитиною виїхала за межі України, а саме до Республіки Польща, що підтверджується закордонними паспортами громадянина України ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_4 , довідками мовою оригіналу про місце проживання ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_4 .
Станом на грудень 2025 року ОСОБА_1 разом із малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором оренди житла мовою оригіналу.
Далі позивач зазначили, що заради безпеки дитини, вона була вимушена оформити відпустку без збереження заробітної плати та виїхати з дитиною за межі України для збереження життя.
Відповідач ОСОБА_2 є здоровою та працездатною особою, має стабільний дохід та він в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання сім`ї, в тому числі на утримання дружини, яка вимушено перебуває у відпустці без збереження заробітної плати під час військового стану на території України, але не бажає це робити добровільно та в достатньому розмірі. Неодноразові спроби вирішити вказане питання мирних шляхом не дали жодних результатів. Відповідача не цікавить матеріальне забезпечення сім`ї та моральна атмосфера в родині.
Станом на грудень 2025 року, у позивачки відсутні доходи, оскільки вона перебуває у відпустці без збереження заробітної плати під час воєнного стану, знаходиться з малолітньою дитиною за межами України та не має можливості працювати.
Одночасно із цим позовом, позивачка звернулася до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, позивачка вважає, що встановлений розмір коштів (аліментів) на утримання її як дружини, у розмірі 1/4 від доходу відповідача до досягнення дитиною трьох років буде домірним як майновому, так і сімейному стану відповідача, так і її майновому стану.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, 02.03.2026 представником позивача надана заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, прохали їх задовольнити. Окремо в заяві від 02.03.2026 зазначили про необхідність врахувати вірне зазначення імені та по батькові відповідача.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладене, суд постановив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу, в порядку заочного розгляду (ст. 280 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.11.2023 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 188. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 » (а.с.8).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.09.2024, актовий запис № 713, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ОСОБА_8 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 виданий органом 2301 від 17.10.2025 (а.с.9).
На даний час дитина проживає разом з матір`ю. Вказану обставину відповідач не заперечував в установленому порядку.
ОСОБА_1 10.10.2025 звернулася з заявою на ім`я директора КНП «Міська лікарня № 8» ЗМР як лікар-ерготерапевт реабілітаційного відділення щодо надання їй відпустки без збереження заробітної плати з 13.10.2025 на час дії воєнного стану (а.с.18).
Позивач разом з сином перетнули державний кордон в напрямку Республіки Польща 08.11.2025. Відповідно до договором оренди житла ОСОБА_1 разом із малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14-18).
Відповідно до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування надані відомості про застраховану особу ОСОБА_1 . Остання з листопада 2025 року заробітну плату не отримує (а.с.19-21).
Позивач не працює, єдиним джерелом існування є допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, позиції сторін, суд дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.
Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Отже, як слідує з приписів ч. 4 ст. 84 СК України остання регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.
Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.
Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї.
Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України).
При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, його працездатний вік. Протилежного відповідачем не доведено, доводи позивача ним не спростовані.
Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів, а також принципом справедливості та розумності.
У зв`язку з тим, що малолітня дитина проживає з матір`ю (позивачем), позивач має право на утримання від відповідача як батька дитини коштів до досягнення дитиною трьох років.
Позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в розмірі 1 211,20 гривень, слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 подану через представника -адвоката Дьякову Тетяну Вікторівну до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянки України № НОМЕР_4 виданий органом 2314 від 06.12.2023, аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника, починаючи стягнення з 22.12.2025 і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років - ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Повний текст рішення складено 16 березня 2026 року.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу рекомендованим листом з повідомленнями, позивачу та її представнику до електронних кабінетів.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О. О. Романько