Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2328/25
Провадження № 2-п/945/5/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді Павленко І.В.,

за участю секретаря судових засідань Сербіної К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2026 року в цивільній справі № 945/2328/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2026 року в цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором було ухвалене заочне рішення, яким позовні вимоги були задоволені повністю.

04.03.2026 відповідач ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення (через систему «Електронний суд»), в якій просить суд скасувати заочне рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2026 року в цивільній справі № 945/2328/25.

Прохання про скасування заочного рішення відповідач обґрунтовує тим, що копію заочного рішення вона отримала 27.02.2026 року. У судове засідання не з`являлася, так як в цей час працювала асистентом вчителя в Кривобалківському ліцеї з початковою школою та гімназією. Повістку поштою не отримувала, що позбавило її можливості подати відзив та заперечення. Крім того, вважає заявлену суму заборгованості необґрунтованою та такою, що підлягає перевірці. Строк користування кредитом становив понад три роки, у зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати строк позовної давності.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05.03.2026 прийнято до розгляду заяву відповідача про перегляд заочного рішення; призначене судове засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення о 10 год 20 хв 17 березня 2026 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і його представника в підсистемі «Електронний суд», що були отримані цими учасниками справи 08.03.2026.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а саме: шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету відповідача у підсистемі «Електронний суд», що була отримана 08.03.2026.

Пунктом 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що учасники справи були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Частиною 1 ст. 287 ЦПК України передбачено, що неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення і додані до неї документи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Так, згідно з ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З аналізу вказаної норми процесуального права суд зробив висновок, що для скасування заочного рішення необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Лише за сукупності цих двох умов можна констатувати, що наявні підстави для скасування заочного рішення.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 , починаючи з 09.04.2001 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 1917976 від 22.10.2025, що отримана судом на виконання положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, для визначення територіальної юрисдикції (підсудності) позовної заяви.

Цей юридичний факт не заперечує і відповідач у мотивувальній частині заяви про перегляд заочного рішення, зазначаючи при цьому, що в цей час працювала асистентом вчителя в Кривобалківському ліцеї з початковою школою та гімназією. Повістку поштою не отримувала.

Судові засідання у справі були призначені на 20.11.2025, 10.12.2025, 05.01.2026, 19.02.2026 і суд здійснював направлення судової повістки про виклик у судове засідання разом із ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження на адресу реєстрації місця проживання відповідача, а саме: АДРЕСА_1 .

Проте означені документи повернулася до суду із зазначенням підстав їх повернення оператором поштового зв`язку АТ «Укрпошта»: одержувач відсутній за вказаною адресою.

Пунктом 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на те, що оператором поштового зв`язку проставлено у поштовому повідомленні відмітку про відсутність відповідача за адресою реєстрації місця проживання, беручи до уваги, що відповідач не повідомив суду іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, в тому числі судового засідання, яке відбулось 19.02.2026 о 10:30.

Твердження відповідача, що відповідач працювала асистентом вчителя в Кривобалківському ліцеї з початковою школою та гімназією і повістку поштою не отримувала, судом відхиляється, оскільки, як вже зазначалося, єдиним відомим місцем реєстрації проживання відповідача ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , до якої як позивачем, так і судом здійснювалося направлення відповідно позовної заяви з додатками, так і ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження, а також і судових повісток про виклик до суду.

Слід також зазначити, що розгляд справи здійснювався з період з жовтня 2025 по лютий 2026 і в цей період тривали канікули з 29 грудня 2025 року по 12 січня 2026 року, що давало відповідачу можливість отримати кореспонденцію суду.

Крім того, учасники справи викликались до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Станом як на день відкриття провадження в справі, так і на день ухвалення заочного рішення, відповідач не мала зареєстрованого кабінету в підсистемі «Електронний суд».

Верховний Суд в постанові від 23.01.2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22) виклав правову позицію, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Отже, листи, що повернулися з відміткою в довідці поштового відділення про причину повернення: «за відсутністю адресата за вказаною адресою» - є належно врученими.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18 провадження № 61-185св23.

У пункті 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року в справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24) викладено правовий висновок, що умовами проведення заочного розгляду справи є: 1) належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання; 2) нез`явлення відповідача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та 4) відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Лише в разі одночасного існування всіх перелічених умов суд може ухвалити заочне рішення в справі (частина перша статті 280 ЦПК України).

З аналізу положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України у взаємозв`язку з практикою застосування Верховним Судом означеної норми процесуального права суд дійшов висновку про процесуальну можливість ухвалення заочного рішення суду при повторній неявці відповідача.

У зв`язку з цим така обов`язкова умова для скасування заочного рішення як те, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзиву на позовну заяву з поважних причин, у цьому конкретному випадку відсутня.

Щодо наступної обов`язкової умови для скасування заочного рішення, а саме: докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи, то суд зазначає про таке.

Відповідач у заяві про перегляд заочного рішення, в контексті означеної умови для скасування заочного рішення, вказує на те, що вважає заявлену суму заборгованості необґрунтованою та такою, що підлягає перевірці. Строк користування кредитом становив понад три роки, у зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати строк позовної давності.

Проте, згідно ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Як встановлено судом із листа ТОВ «УПР» від 04.03.2024 та інформації АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», наданої 04.11.2025 на запит суду, 22.12.2021 на карту НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , здійснено перерахування коштів у розмірі 2000 грн.

З розрахунку заборгованості, підготовленого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суд встановив, що заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 1999,60 грн, відсотки за користування - 6787,31 грн, загальний розмір заборгованості - 8786,91 грн.

Суд перевірив розрахунок заборгованості та дійшов висновку, що він відповідає умовам укладеного між сторонами договору.

Відповідач ані під час судового розгляду справи, ані в заяві про перегляд заочного рішення не навела свій розрахунок, не обґрунтувала в чому саме вбачає його помилковість.

Будь-яких доказів на підтвердження невиконання позивачем умов договору про надання кредиту в частині перерахунку коштів відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення не долучено і клопотання про витребування відповідного засобу доказування не заявлено.

Судом також перевірено доводи відповідача та встановлено, що станом на 16.10.2025 (день звернення до суду з позовною заявою) загальний строк позовної давності не сплив (дата видачі кредиту 22.12.2021, строк кредиту 351 день).

У зв`язку з цим, суд відхиляє означену підставу для скасування заочного рішення.

Інших підстав для скасування заочного рішення в розумінні ч. 1 ст. 288 ЦПК України представником відповідача в заяві про перегляд заочного рішення не зазначено, а відповідно суд і не надає їм правовий аналіз.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що і друга обов`язкова умова для скасування заочного рішення, передбачена ч. 1 ст. 288 ЦПК України, у цьому конкретному випадку відсутня, оскільки відповідачем не було долучено до заяви про перегляд заочного рішення доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи судом.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що підстави для перегляду заочного рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2026 року в цивільній справі № 945/2328/25, передбачені ч. 1 ст. 288 ЦПК України, відсутні, а тому, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. 76, 128, 259, 260, 261, 272, 287, 288, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без задоволення заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2026 року в цивільній справі № 945/2328/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та апеляційному оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складений 17 березня 2026 року.

Суддя І.В. Павленко