Провадження № 2/742/939/26
Єдиний унікальний № 742/259/26
29 січня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого - судді Павлова В.Г.,
секретаря судового засідання Сороки Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду м. Прилуки цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-
І. Суть справи.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» посилалось на те, що 28.11.2024 р. між ТОВ «Кредіплюс» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір №162128. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Кредіплюс» надало відповідачу грошові кошти, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у встановлений термін. Товариство свої зобов`язання виконало та надало грошові кошти, тоді як відповідач не виконав умови кредитного договору
У подальшому, 16.04.2025 р. між TOB «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №16042025, відповідно до умов якого до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №162128 від 28.11.2024 р.
Відповідач відзиву на позов не подав.
ІІ. Процедура та позиція сторін.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.01.2026 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові просив проводити розгляд справи за його відсутності. Проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання також не з`явився. Причини неявки суду не повідомлені. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
IІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 28.11.2024 р. ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №162128 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 13 334 грн. /а.с.27- зворот 28/.
Кредитний договір №162168 від 28.11.2024 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор «9ade31fd», який було направлено позичальнику на номер мобільного телефону вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів. Одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 28.11.2024 р., після чого відповідач натиснув кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Підписанням паспорта споживчого кредиту Додатку до договору про споживчий кредит №162128 від 28.11.2024 р. відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних ним умов кредитування /а.с.зворот-23/.
Згідно п.2.5 кредитного договору №162128, комісія за надання кредиту складає 3333,50 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 25% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника, або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1 цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.
16.04.2025 р. між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №16042025, відповідно до умов якого до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №162128 від 28.11.2024 р. /а.с.7-9/.
ІV. Оцінка Суду.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За приписами ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконав, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість.
Вирішуючи питання про стягнення основного боргу, суд зазначає, що хоча за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути суму отриманого кредиту, до стягнення підлягає лише фактично отримане відповідачем тіло кредиту (сума позики), без урахування прихованої комісії, яку було автоматично включено до суми боргу при його оформленні. Оскільки сума в розмірі 3 333,50 грн за своєю природою не є коштами, наданими у власність позичальнику, а є платою за послуги кредитора, її включення до основної суми кредиту суперечить суті договору позики. Відтак, стягненню підлягає реально надана сума кредиту в розмірі 10 000,50 грн та нараховані на неї відсотки.
Вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 комісії за надання кредиту в розмірі 501 грн за обслуговування є безпідставними, оскільки в кредитному договорі ТОВ «ФК «Кредіплюс» не зазначило та не надало докази наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Сама по собі процедура адміністрування кредиту є обов`язком кредитора і не є окремою послугою, що підлягає додатковій оплаті споживачем.
З огляду на те, що на підставі кредитного договору від 28.11.2024 р. заборгованість за штрафними санкціями ОСОБА_1 в розмірі 300 грн нараховано в період дії воєнного стану в Україні, на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вказана сума підлягала списанню кредитодавцем (позикодавцем). Законодавець імперативно встановив звільнення споживача від обов`язку сплачувати неустойку (штраф, пеню) за прострочення виконання грошового зобов`язання у цей період, а тому заявлена позивачем вимога про стягнення штрафних санкцій є неправомірною та задоволенню не підлягає.
Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
16.04.2025 р. між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №16042025, відповідно до умов якого до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №167757 від 16.01.2025 р.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 від 07.05.2025 р. до Договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 р. (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимоги №2 від 07.05.2025 р., ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» отримало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 .
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 отримав кошти за кредитним договором №162128, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором, отримані в кредит кошти не повернув, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову на суму 17 806,54 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за тілом кредиту 10 000,50 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків 7 806,04 грн. У частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комісією та штрафними санкціями позовна заява задоволенню не підлягає.
VІ. Розподіл судових витрат.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку частковим задоволенням позовних вимог (81%) з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1 962 грн.
Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Професійна правнича допомога надана позивачу у зв`язку з пред`явленням позову становить 7 000 грн, що підтверджується копією договору про надання правової допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 р. укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Соломко та Партнери», актом прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 р.
Аналіз норм статей 137,141 ЦПК України дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
Ураховуючи предмет і підстави заявленого позову, який розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження, незначну складність справи, усталену судову практику з розгляду даної категорії справи, відсутність необхідності в витребуванні доказів, обсяг виконаних адвокатом робіт, яка полягала у складенні позовної заяви, на підставі поданих позивачем документів, співмірність наданих послуг із складністю справи, суд вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є завищеним.
Враховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених витрат на правничу допомогу, які позивач поніс до предмета спору, суд дійшов висновку наявність підстав для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 гривень.
Керуючись ст.ст.13,76-89,258,263-265,271-273,354-355 ЦПК України, суд
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №162128 від 28.11.2024 р. в розмірі 17 806 (сімнадцять тисяч вісімсот шість) грн 54 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» 1962 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят дві) грн судового збору та 3000 (три тисячі) грн витрат за надання професійної правничої допомоги.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Суддя В.Г.Павлов