УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» березня 2026 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Тесленко І. О.,

за участю секретаря судового засідання Бебешка Д.С.,

представника позивача адвоката Ольховського О.Г.

представника відповідача адвоката Браніцького О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання представника позивача про призначення експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування.

15 вересня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 17 вересня 2025 року.

Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялися запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Остання відповідь на запит надійшла до суду 01 жовтня 2025 року.

29 вересня 2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою від 07 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування, до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено підготовче засідання.

24 жовтня 2025 року від представника відповідача до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2025 року, у задоволенні заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування, - відмовлено.

19 грудня 2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 10 лютого 2026 року, у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування, - відмовлено.

Крім того, 15 грудня 2025 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про призначення експертизи, яке обґрунтовано наступним. ОСОБА_1 (надалі - Позивач або ОСОБА_1 ) через свого представника - адвоката Ольховського Олег Геннадійовича звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2 ) про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування, а саме факту того, що вона є донькою ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 був в шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . 17.11.1984 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , однак продовжували проживати разом однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 повернула собі дівоче прізвище та стала ОСОБА_5 (надалі - ОСОБА_5 ). За час спільного проживання в ОСОБА_3 та ОСОБА_5 народилися дві дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (народилася після розлучення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ). Однак, в свідоцтві про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 її батьком помилково зазначений ОСОБА_7 ( ОСОБА_3 вказали дівоче прізвище ОСОБА_5 ). Після одруження ОСОБА_6 змінила прізвище на прізвище чоловіка та стала ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 . У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 відповідно до статті 1220 ЦК України відкрилася спадщина на його майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 (надалі - Будинок), що належав померлому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло. На підтвердження вказаної обставини до позову додається копія розпорядження Державної адміністрації Залізничного району від 21.01.1993 № 28, копія свідоцтва про право власності на житло від 24.03.1993, копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_2 та копія плану одноповерхової будівлі № 443. Враховуючи вищезазначене, Позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак на сьогоднішній день Позивач не може оформити свої спадкові права після смерті батька ОСОБА_3 , так як не може довести родинні стосунки з останньою у зв`язку з тим, що відсутні всі необхідні документи для підтвердження цієї обставини. Незважаючи на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 продовжили жити разом після розлучення та зачали другу дитину - ОСОБА_1 , в свідоцтві про народження прізвище Позивача зазначене як дівоче прізвище її мати « ОСОБА_8 », а її батьком помилково зазначений ОСОБА_7 ( ОСОБА_3 вказали дівоче прізвище ОСОБА_5 ). На той факт, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 вказує та обставина, що він з донькою та онучкою проживали разом за адресою АДРЕСА_1 . Це підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання Позивача, довідкою про реєстрацію місця проживання доньки Позивача. Той факт, що ОСОБА_3 дійсно є батьком Позивача зможуть підтвердити і свідки, заяву про допит яких буде заявлено до першого судового засідання у справі. Однак, для всебічного, повного з`ясування обставин справи, встановлення наявності чи відсутності кровного споріднення між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також правильного вирішення спору необхідні спеціальні знання в області судової генетики, у зв`язку з чим і з`явилася необхідність у проведення судово-медичної молекулярно генетичної експертизи. Оскільки ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_1 , помер, то зразки біологічного матеріалу для дослідження та надання відповідей на поставлені перед експертом питання можуть бути взяті у ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , який є рідним братом померлого. Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Відповідно до листа ДСУ «Київське міське бюро судово-медичної експертизи» зазначено, що вирішити питання біологічного батьківства шляхом дослідження біологічного матеріалу будь-яких біологічних родичів ймовірного біологічного батька та дитини жіночої генетичної статі неможливо, рівно як і встановити біологічну спорідненість між ними, у зв`язку з відсутністю відповідних методик. Однак, відповідно до листа ТОВ «МАМА-ПАПА» від 14.07.2025 № 0270-25 зазначено, що судову молекулярно-генетичну експертизу для встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі ДНК ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (брат померлого ОСОБА_3 ) виконати можливо. В разі якщо ОСОБА_3 мав одного єдиного повнорідного брата ОСОБА_2 , підтвердження спорідненості на рівні передбачуваний дядько - племінниця між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 може вважатися підтвердженням спорідненості як батька та дитини між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . На підставі всього вищевикладеного просив Призначити у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування, а саме факту того, що вона є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , судової молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити питання: чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , біологічним дядьком, тобто рідним братом батька за обома батьками, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , народженою матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .? чи є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , народженою матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .? Проведення судової молекулярно-генетичної експертизи доручити експертам ТОВ «МАМА-ПАПА», яке знаходиться за адресою: 01033, м. Київ, вул. Тарасівська 2/21, . Копію ухвали направити ТОВ «МАМА-ПАПА» на адресу 01033, м. Київ, вул. Тарасівська 2/21. Зобов`язати відповідача ОСОБА_2 з`явитися особисто до експертної установи для отримання необхідних біологічних зразків для проведення експертизи. Витрати за проведення експертизи покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . 5. Зупинити провадження у даній цивільній справі на час проведення експертизи.

В судове засідання представник позивача з`явився, вказане клопотання підтримав, просив його задовольнити. Вказав, що наразі є два варіанти проведення експертизи. Перший це проведення ексгумації тіла померлого ОСОБА_3 , другий - провести експертизу спорідненості позивачки з відповідачем. Також зазначив, що він звертався до державних установ з приводу проведення експертизи але йому повідомили що це наразі неможливо оскільки відсутня відповідна методика. Тому він просить призначити проведення експертизи у відповідному приватному закладі, який має таку можливість.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, проти задоволення вказаного клопотання заперечував, надав до матеріалів справи свої письмові заперечення, які обгрунтовані наступним. Відповідно до прохальної частини позову заявник просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 . Таким чином, питання щодо біологічної спорідненості позивача ( ОСОБА_1 ) та відповідача ( ОСОБА_2 ) не є предметом позову. Відтак, встановлення біологічної спорідненості між відповідачем ( ОСОБА_2 ) та позивачем ( ОСОБА_1 ) не входить у предмет доказування у даній цивільній справі. Окрім того, представником позивача не обґрунтовано клопотання в частині поставлення перед експертом означеного питання (першого з переліку питань), а відтак, не наведено мотивів у необхідності його з`ясування для правильного вирішення справи. Заявник просить призначити судову молекулярно-генетичну експертизу. У зв`язку із цим необхідно встановити до якого виду (підвиду) експертиз відноситься молекулярно-генетична експертиза. Відповідно до пункту 1.2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, з подальшими змінами (надалі - Інструкція №53/5), біологічна експертиза є підвидом криміналістичної експертизи. Пунктом 23.2. Основними завданнями біологічної експертизи є, зокрема, встановлення спорідненості (родинних зв`язків). Експертними установами проводяться судові біологічні експертизи за напрямком 9.5 «Молекулярно-генетичні дослідження» по визначенню біологічного батьківства, встановлення біологічної спорідненості, відповідно до затвердженої методики. Таким чином, судова молекулярно-генетична експертиза є підвидом біологічної експертизи, яка відноситься до криміналістичної експертизи. Інструкція №53/5 передбачає також проведення судово медичної експертизи. Правила проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово- медичної імунології бюро судово-медичної експертизи затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6 (надалі - Правила). Приписами п. 2.5.1. вказаних Правил закріплено, що експертизи спірного батьківства проводяться з метою встановлення можливості чи неможливості походження дитини від передбачених осіб на підставі законів наслідування властивостей людського організму методом геномної дактилоскопії, або шляхом дослідження групового поліморфізму антигенів, білків, ферментів тощо. Водночас судова практика відносить молекулярно-генетичну експертизу до судово - медичної експертизи (див. постанову Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19). Відтак, молекулярно-генетична експертиза також відноситься до судово - медичної експертизи. Вимоги щодо суб`єктів судово-експертної діяльності визначаються Законом України «Про судову експертизу», Положенням про Центральну експертно- кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України та атестацію судових експертів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 03.03.2015 № 301/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 березня 2015 р. за № 249/26694.Частиною першої ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України (частина друга статті 7 Закону України «Про судову експертизу»).Відповідно до імперативних приписів частини третьої ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.Отже, оскільки молекулярно-генетична експертиза є підвидом біологічної та відноситься до криміналістичної експертизи, а також може бути віднесена до судово - медичної експертизи її проведення може бути доручено виключно державним спеціалізованим установам. Заявник просить проведення судової молекулярно-генетичної експертизи доручити експертам ТОВ «МАМА-ПАПА» ().Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 5, висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України "Про судову експертизу", і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.Приписами ст. 9 Закону України «Про судову експертизу» регламентовано, що атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ТОВ «МАМА ПАПА» (ідентифікаційний код 40652411) здійснює такі види діяльності: спеціалізована медична практика (основний); діяльність у сфері права; інша діяльність у сфері охорони здоров`я; діяльність лікарняних закладів; загальна медична практика; надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; дослідження й експериментальні розробки у сфері біотехнологій; дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук; інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у. Тобто, товариство з обмеженою відповідальністю «МАМА ПАПА» не має такого виду діяльності як здійснення судово-експертної діяльності.Відповідно до витягу відомостей з бази даних Ліцензійного реєстру МОЗ України суб`єктів господарювання, які провадять господарську діяльність з медичної практики ТОВ «МАМА ПАПА» має ліцензію на спеціальності: ендокринологія; мол. сестринська справа; неврологія; організація і управління охороною здоров`я; кардіологія; ревматологія; генетика медична; терапія; дерматовенерологія.Як наслідок, товариство не належить до суб' єктів, які відповідно до законодавства мають право на проведення судово-медичних (або криміналістичних), зокрема молекулярно-генетичних експертиз.Окрім того, подане клопотання не містить доказів того, що у штаті медико- генетичного центру працюють судові експерти внесені до Реєстру атестованих судових експертів, які мають право проводити експертизу за спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження».Звідси вважає, що клопотання сторони позивача про призначення молекулярно - генетичної експертизи (яка відноситься до криміналістичної або судово-медичної експертизи) юридичній особі, яка є господарським товариством приватної форми власності та не належить до державної спеціалізованої установи якою здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово - медичних експертиз, в штаті якого не працюють експерти внесені до Реєстру атестованих судових експертів не ґрунтується на вимогах закону та не підлягає задоволенню.Беручи до уваги вищевикладене, просив клопотання представника ОСОБА_1 - Ольховського Олега Геннадійовича про призначення експертизи залишити без задоволення.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зауважує Європейський суд з прав людини, принцип процесуальної рівності сторін передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993, заява № 14448/88).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом із тим у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006, яке відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Відповідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно з ч. 1 ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручення проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд може призначити експертизу для з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Аналіз зазначених норм права свідчить, що для з`ясування обставин, що мають значення у справі і потребують спеціальних знань, суд має право призначити експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року № 4038-XII, судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно до ст. 10 вказаного Закону, судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз (обстежень і досліджень), крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

У постановах Верховного Суду від 20 вересня 2024 року в справі № 183/2690/21, від 16 травня 2018 року в справі № 591/6441/14-ц (на яку, зокрема, посилаються заявники) зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмета доказування а такій категорії справ. Доказами а такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто під час вирішення спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Як вбачається з п.1.2.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), основними видами (підвидами) експертизи є, зокрема: криміналістична: почеркознавча; лінгвістична експертиза мовлення; технічна експертиза документів; експертиза зброї та слідів і обставин її використання; трасологічна (крім досліджень слідів пошкодження одягу, пов`язаних з одночасним спричиненням тілесних ушкоджень, які проводяться в бюро судово- медичної експертизи); фототехнічна, портретна; відео-, звукозапису; вибухотехнічна; техногенних вибухів; матеріалів, речовин та виробів (лакофарбових матеріалів і покрить; полімерних матеріалів; волокнистих матеріалів; нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів; скла, кераміки; наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів; спиртовмісних сумішей; ґрунтів; металів і сплавів та виробів з них; наявності шкідливих речовин (пестицидів) у навколишньому середовищі; речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин; харчових продуктів; сильнодіючих і отруйних речовин; вибухових речовин, продуктів вибуху (пострілу)); біологічна.

При цьому, суд зважає на те, що представником позивача у клопотанні сформульовано питання, які він просить поставити експерту, щодо встановлення спорідненості позивачки з відповідачем, що виходить за межі предмету позову з яким позивач звернулась до суду.

Також, представником позивача ставиться питання щодо встановлення походження (біологічного споріднення) позивачки з померлим та її матір`ю. При цьому, факт спорідненості з матір`ю не заперечується та не є предметом розгляду в цій справі.

Щодо встановлення факту батьківства померлого ОСОБА_3 , то фактично представник позивача просить поставити на вирішення експерта питання щодо батьківства однієї особи за наслідком проведення експертизи іншої особи. Що на думку суду суперечить основним принципам проведення експертизи, оскільки в цьому випадку від експерта вимагається зробити відповідне припущення.

Крім того, представник позивача посилається на те, що зробити відповідну експертизу у державних закладах не є можливим, але будь - які докази на підтвердження цього суду не надано.

Також, представник позивача посилається на те, що ТОВ «МАМА ПАПА» може та має право проводити відповідну експертизу.

При цьому, представником відповідача надано до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «МАМА ПАПА» (), відповідно до якого основним видом діяльності вказаного підприємства є спеціалізована медична практика.

Також, судом досліджено роздруківку з сайту щодо наявності у вказаного підприємства ліцензій, зокрема вказано перелік робіт, які проводяться ліцензіатом.

З наявних у справі документів не вбачається наявності у ТОВ «МАМА ПАПА» права та можливостей проводити відповідну експертизу за ухвалою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявити особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржій проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03 від 01 квітня 2008 року).

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача про призначення експертизи задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 103, 104, 108, 139, 197, 252, 253, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача про призначення експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування, - відмовити.

Підготовче судове засідання відкласти на 15 год. 30 хв. 27 квітня 2026 року.

Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомити учасників.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Копію Ухвали направити учасникам.

Суддя І. О. Тесленко