Справа № 346/5100/24
Провадження № 6/346/161/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Третьякової І.В.

з участю секретаря Гжибовського А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Паращук Марії Володимирівни про тимчасово обмеження у праві виїзду з межі України боржника-фізичної особи ,-

В С Т А Н О В И В:

в поданні зазначено, що на виконанні у вказаному відділі ДВС знаходиться виконавче провадження 79511163 з примусового виконання виконавчого листа № 346/5100/24, виданого 09.09.2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним проступком 50000 грн., судові витрати в розмірі 500 грн. та 2500 грн відшкодування витрат на правову допомогу, всього 53000 грн.

Боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України.

Рішення суду боржником не виконане, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Тому державний виконавець, посилаючись на ст.441 ЦПК України та ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», просить про тимчасове обмеження у праві виїзду з межі України боржника ОСОБА_1 .

Державний виконавець в судове засідання не з`явився. До подання долучено заяву старшого державного виконавця Паращук М.В. про розгляд справи без участі представника Коломийського відділу ДВС.

В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином: У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин, та сприяло досягненню переслідуваної мети.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Стаття 6 цього Закону передбачає, що за наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Пунктом 2 цієї статті передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов`язань.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст.441 ЦПК України за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відповідно до ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до вимог ст.441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)» означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.04.2025 року частково задоволено позов ОСОБА_2 , стягнуто з ОСОБА_1 на її користь 10000 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним проступком, 100 грн. судового збору, 300 грн. відшкодування витрат на правничу допомогу. В решті позовних вимог відмовлено (том 1, а.с. 112-117 ).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26.08.2025 року рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.09.2018 року рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.04.2025 року змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50000 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним проступком, 500 грн. судового збору, 2500 грн. відшкодування витрат на правничу допомогу. ( том 2, а.с. 25-28).

09.09.2025 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області на виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист в справі № 346/5100/24 (том 2, а.с.58, 83-84). Боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, адреса проживання АДРЕСА_1 .

05.11.2025 року державним виконавцем Коломийського відділу ДВС Паращук М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП № 79511163 з примусового виконання вказаного виконавчого документу, яка цього ж дня скерована учасникам виконавчого провадження, зокрема, боржнику рекомендованим поштовим відправленням, але поштове відправлення повернулося на адресу Коломийського ВДВС не врученим з відміткою відділення пошти про причини невручення «закінчення терміну зберігання» (том 2, а.с. 85, 86, 90, 91).

05.11.2025 року державний виконавець надіслав боржнику виклик в якому зобов`язав останнього з`явитися до виконавця 13.11.2025 о 10-00, надати документи про сплату боргу, надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документу, надати достовірні відомості про доходи та місце роботи, про майно та майнові права, копію паспорта громадянина України, довідку про склад сім`ї та ре реєстроване місце проживання. (т.2 а.с.89).

Постановами державного виконавця від 05.11.2025 визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 300 грн. та стягнуто виконавчий збір в сумі 5300 грн., накладено арешт на грошові кошти боржника, (т.2 а.с.87, 88, 74)

Судом також встановлено, що відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби, відсутнє у власності нерухоме майно (т.2 а.с.77,82)

Згідно з відповідями органів Державної податкової служби України, наявні дані про отримання доходу боржником, зокрема за період 1-3 квартал 2025 року в військовій частині НОМЕР_2 (т.2 а.с.79).

Постановою державного виконавця від 13.11.2025 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (т.2 а.с.69)

Відповідно до листа Командира військової частини НОМЕР_2 від 10.12.2025 ОСОБА_1 призупинена виплата грошового забезпечення з 01.09.2025 у зв`язку із перебуванням на лікуванні в лікувальному закладі понад встановлені чинним законодавством строки. Згідно наказу від 18.11.2025 він вважається таким, що самовільно залишив військову частину. (т.2 а.с.7)

З повідомлення Прикордонної служби України вбачається, що відсутні дані про перетин державного кордону ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 05.11.2025 по 12.03.2026 (т.2 а.с.81)

У поданні державний виконавець зазначає про те, що підставою для звернення до суду з даним поданням є те, що боржник не виконав рішення суду, ухиляється від його виконання та не виживає заходів щодо виконання рішення суду.

При цьому зазначив, що ухилення боржника від виконання рішення суду проявляється в тому, що до теперішнього часу ним не вжито заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

З досліджених судом матеріалів цивільної справи та долучених до подання матеріалів виконавчого провадження встановлено, що боржник ОСОБА_1 був обізнаний про судове рішення, оскільки участь в судовому засіданні Івано-Франківського апеляційного суду брав його представник адвокат Мартиненко В.І., постанова суду була направлена ОСОБА_1 та його представнику 15.10.2025 року та отримана відповідачем, про що наявна в матеріалах справи розписка про отримання.

Крім того, відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця (зокрема про відкриття виконавчого провадження) та виклики були направлені боржнику ОСОБА_1 за місцем його проживання за адресою, зазначеною у виконавчому документі рекомендованим поштовим відправленням, а тому боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень.

Зазначене вище вказує на те, що наявні підстави вважати, що боржник обізнаний про примусове виконання рішення суду про стягнення з нього відшкодування моральної шкоди заподіяної кримінальним проступком. На виклик державного виконавця без поважних причин боржник не з`явився.

При розгляді даного подання судом встановлено, що боржник у 2025 році отримував дохід, оскільки проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_2 . Разом з цим, на час відкриття виконавчого провадження (05.11.2025) боржнику було призупинено виплату грошового забезпечення через проходження лікування, а в подальшому з 18.11.2025 боржник самовільно залишив військову частину.

Суд оцінює поведінку боржника щодо невиконання рішення суду добровільно, та не вжиття будь яких дій спрямованих на його виконання, маючи при цьому доходи, неявку на виклик державного виконавця та не виконання, покладеного зобов`язання надати відповідні відомості, як недобросовісну та таку, що вказує на ухилення виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подання підлягає задоволенню

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Задовольнити подання старшого державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паращук Марії Володимирівни.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань покладених на нього виконавчим листом №346/5100/24, виданим 09.09.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним проступком 50000 грн., судові витрати в розмірі 500 грн. та 2500 грн. відшкодування витрат на правову допомогу, всього 53000 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: Третьякова І. В.