Провадження № 2-о/369/201/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

cудді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Дубицької М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - державний нотаріус Боярської державної нотаріальної контори Київської області Панікар Валентина Миколаївна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, -

в с т а н о в и л а:

представник заявника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з заявою, згідно якої просить встановити факт родинних відносин між ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 як між матір`ю та донькою.

В обґрунтування вимог заявниця посилалась на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є донькою та матір`ю відповідно. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавиці нерухоме майно, а саме: частину житлового будинку, розташований за адресою: АДРЕСА_1 незавершеного будівництвом житлового будинку (готовністю 75 %), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ) та земельні ділянки біля та під житловим будинком та незавершеним будівництвом житловим будинком. 01.07.2017 р. Першою київською обласною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 55/2017 (номер у спадковому реєстрі № 60869627, витяг додається) до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , 1929 р.н., яка відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Київській області № 198/6 від 30.03.2018 р. та акту приймання-передавання документів від 23.06.2018 р. була передана на зберігання до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори. 23.11.2018 р., на усне звернення Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою видано довідку про коло спадкоємців № 3600/0214, відповідно до тексту якої єдиною спадкоємицею за заповітом, посвідченим 24.02.1995 р. секретарем Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Лень М.С. за реєстром номером 22 є ОСОБА_1 . Заявника визнано єдиною спадкоємицею, оскільки другий спадкоємець за заповітом - ОСОБА_3 (син ОСОБА_7 , онук ОСОБА_8 ) відмовився від своєї частки заповіту на користь матері. У видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 заявниці було відмовлено (в усному порядку) та надано усне роз`яснення про необхідність підтвердження родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , оскільки в свідоцтві про народження ОСОБА_1 матір`ю вказана ОСОБА_6 , а не ОСОБА_9 . З метою надання суду доказів, вона звернулася із адвокатським запитом до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із вимогою направити копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову (ч. 6 ст. 49 ЗУ "Про нотаріат"). Листом від 21.08.2025 № 971/01-16 Боярська державна нотаріальна контора (до перейменування - Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора Київської області) надала відповідь, відповідно до змісту якої повідомила, що оскільки адвокати не віднесені до переліку осіб, котрим нотаріуси вправі надавати відомості, отримані при зверненні заінтересованих осіб та на виконання положень статті 8 ЗУ "Про нотаріат" про обов`язок нотаріуса зберігати нотаріальну таємницю, Боярська державна нотаріальна контора надати копії документів та інформацію, про яку йдеться в запиті, права не має. З метою підтвердження родинних відносин з ОСОБА_6 , заявник зверталась до органів реєстрації актів цивільного стану (РАЦСу) з метою виправлення помилки в свідоцтві про народження. Проте їй було відмовлено в задоволенні такого запиту (усно), оскільки особа про яку йдеться вже померла, і внесення змін до документів можливе лише у судовому порядку.

З метою надання суду доказів, вона звернулася із адвокатським запитом від 22.08.2025 р. до БОЯРСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ФАСТІВСЬКОМУ РАЙОНІ КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. КИЇВ) із вимогою направити копію листа або іншого документа про відмову у вчиненні дій щодо внесення змін до відомостей про народження та свідоцтво про народження ОСОБА_1 , 1959 р.н., в частині зміни імені матері з ОСОБА_6 на ОСОБА_6 . Згідно із текстом відповіді БОЯРСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ФАСТІВСЬКОМУ РАЙОНІ КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ від 13.09.2025 р з переліку документів, які знаходяться на зберіганні у вказаному органі та стосуються ОСОБА_10 (дівоче прізвище) ОСОБА_11 1929 р.н., у всіх ім`я матері заявника - ОСОБА_9 , і лише у свідоцтві про народження ОСОБА_1 - ім`я матері помилково зазначене як ОСОБА_12 . Вказує, що ОСОБА_3 - син ОСОБА_1 та онук ОСОБА_6 , який відмовився від своєї частини спадщини на користь своєї матері ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - племінники ОСОБА_1 та онуки ОСОБА_6 , діти сина ОСОБА_13 - ОСОБА_14 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи викладене, виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.10.2025 року відкрито провадження у справі, призначене проведення судового засідання.

В судовому засіданні заявниця та представник заявниці заяву підтримали, просили заяву задовольнити.

В судове засідання заінтересовані особи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заінтересована особа ОСОБА_2 надала суду заяву, згідно якої вказала, що їй стало відомо, що Києво-Святошинським районним судом Київської області розглядається справа за заявою її тітки ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 як матір`ю та дочкою відповідно. Вона як заінтересована особа у цій справі, повністю підтримує заяву своєї тітки, подану до суду, та просить суд задовольнити її вимоги, оскільки все її свідоме життя їй було достеменно відомо, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_6 та рідною сестрою її батька, ОСОБА_15 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ). В її сімейному архіві зберігається свідоцтво про народження батька ОСОБА_15 , в якому зазначено, що його батьки це ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Свідоцтво датовано 02.01.1963 р. Крім того, в неї також є копія свідоцтва про право на спадщину від 07.08.1998 р. про спадкування майна після смерті батька ОСОБА_15 . В свідоцтві вказано, що його мати - ОСОБА_6 та діти ОСОБА_18 та ОСОБА_4 успадковують житловий будинок померлого. Протягом життя їй було відомо, що її бабусю звати саме ОСОБА_9 , а не ОСОБА_12 . Так її називали діти, і онуки, родичі та сусіди в с. Петрушки, Києво-Святошинського району, так вона значилася у всіх документах, які їй доводилося бачити. Про те, що у свідоцтві про народження тітки, ОСОБА_1 , її мати вказана як ОСОБА_12 їй стало відомо від тітки, яка мала труднощі із оформленням спадщини після смерті бабусі. Тому вважає ім`я ОСОБА_12 , вказане у свідоцтві помилкою, яка окрім як у тому свідоцтві більше ніде не зустрічається. Ця помилка не може впливати на очевидний для неї факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Враховуючи викладене, просить суд врахувати її пояснення при розгляді справи та задовільнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин з її матір`ю ОСОБА_6 , просила здійснювати розгляд заяви за її відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_3 надав суду заяву, згідно якої просив заяву задовольнити, вказав, що заявниця є його матір`ю, а ОСОБА_19 - бабусею. Бабусю завжди називали « ОСОБА_9 », а не « ОСОБА_12 ». Просив здійснювати розгляд заяви за його відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_4 надав суду заяву, згідно якої просив заяву задовольнити, вказав, що його батько ОСОБА_4 був сином ОСОБА_6 та братом ОСОБА_1 , заявниці. З дитинства йому відомо, що батько та ОСОБА_20 є рідними братом та сестрою, а їх батьками були ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , і ніхто в родині не називав ОСОБА_17 - ОСОБА_12 . Просив здійснювати розгляд заяви за його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши докази у справі, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_21 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Її батьками є ОСОБА_16 та ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_22 та ОСОБА_21 , 27.12.1980 між ними було укладено шлюб, прізвище дружини змінене з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_23 ».

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_15 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 . Його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_16 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.08.1998 р. спадкоємцями майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_15 є його мати ОСОБА_6 та діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_18 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

Згідно довідки Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області про коло спадкоємців повідомлено, що 01 липня 2017 року Першою київською обласною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 55/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 , 1929 року народження, яка відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Київській області № 198/6 від 30.03.2018 року та акту приймання-передавання документів від 23.06,2018 року була передана на зберігання до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори. З документів, приєднаних до вказаної спадкової справи, вбачається, що єдиною спадкоємицею за заповітом, посвідченим 24.02.1995 року секретарем Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Лень М.С. за реєстровим номером 22, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у зв`язку з відмовою від прийняття спадщини спадкоємця за заповітом, посвідченим 15.03.2003 року секретарем виконавчого комітету Петрушківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Никодюк Л.П., за реєстровим номером 170. Вказана довідка була видана ОСОБА_1 (на її усне звернення) для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме - на 1/3 частку незавершеного будівництвом житлового будинку (готовністю 75 %), розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ) за померлою ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 (у відповідності до п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року).

Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було розглянуто запит представника заявника - адвоката Бородай Л. про надання відмови у внесенні змін до актового запису про народження ОСОБА_1 в частині виправлення власного ім`я матері з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_9 ». За результатами розгляду повідомлено таке.

На зберіганні у відділі перебувають наступні актові записи: про народження ОСОБА_21 № 29 від 14.10.1959, складений виконавчим комітетом: Петрушківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в якому власне ім`я матері зазначено - « ОСОБА_12 », про шлюб ОСОБА_16 та ОСОБА_11 № 01 від 02.01.1963, складений виконавчим комітетом Петрушківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в якому власне ім`я нареченої зазначено - « ОСОБА_9 », вступає в шлюб вперше; про шлюб ОСОБА_22 та ОСОБА_21 № 18 від 27.12.1980, складений виконавчим комітетом Милівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; про смерть ОСОБА_6 № 01 від 13.02,2017, складений виконавчим комітетом Петрушківської сільської ради, в якому власне ім`я померлої зазначено - « ОСОБА_9 ». Зазначено, що єдиною підставою для внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_1 є актовий запис про народження її матері ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . У відділі перебувають на зберіганні книги державної реєстрації актів цивільного стану з 1949 року по теперішній час. Книги державної реєстрації актів цивільного стану до 1949 року передано на зберігання до державних архівів Київської області. За результатами перевірки по першим примірникам поновлених актових записів про народження Боярського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за період з 1949 року до 2017 року актового запису про народження ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , не виявлено.

Згідно повідомлення Боярської державної нотаріальної контори Київської області зазначено, що жоден зі спадкоємців з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 не звертався, відповідно свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 не видавалися і постанови про відмову у їх видачі не виносилися.

В спадковій справі № 55/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 міститься: заява ОСОБА_1 від 01.07.2017 року про прийняття спадщини після померлої, заява ОСОБА_3 від 01.07.2017 року про відмову від прийняття спадщини, довідка Петрушківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про те, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , на момент смерті померлої в житловому будинку була зареєстрована, в тому числі, ОСОБА_1 ; заповіт, посвідченим 24.02.1995 р. секретарем Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Лень М.С. за реєстром номером 22, згідно якого ОСОБА_6 заповіла все своє майно своїй доньці - ОСОБА_1 .

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками).

Таким чином, родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника).

В постанові Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі №737/120/18 зазначено про те, що в порядку окремого провадження може бути встановлений факт родинних відносин лише між кровно спорідненими родичами.

Згідно роз`яснень, викладених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника та ін. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Верховний Суд України в листі від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Заявник в позасудовому порядку не може вирішити питання щодо усунення розбіжностей у вказаних документах та встановлення юридичного факту родинних відносин.

Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений в судовому порядку.

Суд дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Суд вважає, що з досліджених в ході розгляду справи доказів достеменно вбачається, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника в частині встановлення факту родинних відносин.

В даному випадку встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, факт родинних відносин має юридичне значення.

У зв`язку з викладеним, суд, вивчивши надані докази на обґрунтування заявлених вимог, повно та всебічно дослідивши надані заявником документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявлені заявником, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи заявницею було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 264 - 265, 273, 293 - 294, 315, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, вказавши, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя - Лапченко О.М.

16.03.2026