Справа № 509/1436/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

при секретарі Савченко М.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в с-щі Овідіополь подання старшого державного виконавця Овідіопольського ВДВС в Одеському районі ОМУ МЮУ, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Житлово-будівельного кооператива "ПІВДЕНЬБУДКОНВЕРС" - Бурбана Геннадія Валерійовича без вилучення паспорта громадянина України

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання старшого державного виконавця Овідіопольського ВДВС в Одеському районі ОМУ МЮУ, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Житлово-будівельного кооператива "ПІВДЕНЬБУДКОНВЕРС" - Бурбана Геннадія Валерійовича без вилучення паспорта громадянина України до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно судового наказу №916/5774/24 виданий 06.11.2025 Господарським судом Одеської області про стягнення з Житлово-будівельного кооператива "ПІВДЕНЬБУДКОНВЕРС" на користь Кароліно-Бугазької ради Білгород-Дністровського району Одеської області витрат на правничу допомогу у розмірі 42000 грн.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні Овідіопольського ВДВС в Одеському районі ОМУ МЮУ знаходиться виконавче провадження №79648834, з виконання судового наказу №916/5774/24 виданий 06.11.2025 Господарським судом Одеської області про стягнення з Житлово-будівельного кооператива "ПІВДЕНЬБУДКОНВЕРС" на користь Кароліно-Бугазької ради Білгород-Дністровського району Одеської області витрат на правничу допомогу у розмірі 42000 грн.

Представник Овідіопольського ВДВС в Одеському районі ОМУ МЮУ у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали подання, суд доходить висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, може звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

За наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. За переконанням суду обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, в розумінні положення ст. 10 ЦПК України, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Наявність лише самого зобов`язання не наділяє відділ ДВС правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Судом не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Овідіопольського ВДВС в Одеському районі ОМУ МЮУ, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Житлово-будівельного кооператива "ПІВДЕНЬБУДКОНВЕРС" - Бурбана Геннадія Валерійовича без вилучення паспорта громадянина України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Одеського апеляційного суду.

Суддя: Кочко В.К.