справа 293/2034/23
У Х В А Л А

17 березня 2026 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Житомирській області та Прокуратури Житомирської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Житомирській області та Прокуратури Житомирської області в якому просив стягнути на його користь з Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду 750 000 грн моральної шкоди та 53 800 грн на відшкодування суми, сплаченої у зв`язку з наданням юридичної допомоги.

У обґрунтування заявленого Проценко С.М. повідомив, що 11 вересня 2015 року органом досудового розслідування відносно нього розпочате кримінальне провадження № 0000408 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КПК України. У подальшому слідством змінено кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення з ч. 1 ст. 358 КПК України на ч. 1 ст. 366 КПК України.

Згодом, вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 20 липня 2022 року по справі № 293/1108/17, який залишений без змін ухвалою Житомирського апеляційного суду від 02 червня 2023 року, ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та виправдано в зв`язку із недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення.

Відтак, позивач переконаний у тому, що у період з 14 серпня 2017 року по 02 червня 2023 року він незаконно перебував під слідством, а тому просить суд стягнути завдану йому незаконним переслідуванням шкоду.

У підготовче судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце підготовчого розгляду справи повідомлялися належним чином. Разом із тим, від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бутрика О.С. та представника відповідача Житомирської обласної прокуратури Шилє Н.О. на адресу суду надійшли письмові заяви про здійснення підготовчого розгляду справи без їх участі.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Разом із тим, при дослідженні матеріалів справи судом установлено, що 13 березня 2026 року позивачем ОСОБА_1 в межах цього провадження заявлено клопотання про його зупинення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. У обґрунтування заявленого ОСОБА_1 зазначив, що за наслідками касаційного перегляду ухвали Житомирського апеляційного суду від 02 червня 2023 року по справі № 293/1108/17 Верховним Судом у постанові від 18 лютого 2026 року вирішено скасувати цю ухвали та направити матеріали зазначеної кримінальної справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У подальшому, на виконання вимог вищевказаної постанови Верховного Суду, Житомирським апеляційним судом від 02 березня 2026 року в межах кримінальної справи № 293/1108/17 відкрито апеляційне провадження.

Відтак, оскільки рішення за наслідками розгляду кримінальної справи № 293/1108/17, наразі, не набуло законної сили, то на думку позивача розгляд цієї справи унеможливлений. Ураховуючи викладене вище, ОСОБА_1 просить суд зупинити провадження в цій справі до набрання законної сили рішенням у кримінальній справі № 293/1108/17.

Нормами процесуального законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами ч.ч. 1-2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2022 року в справі № 357/10397/19 вказано, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статі і 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 серпня 2023 року у справі № 990/24/23 зазначено, що як неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо.

За таких обставин, можливо дійти висновку що така підстава зупинення провадження, як неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи, застосовується у тому разі, коли в тій чи іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду і суд, зокрема, в силу обмеженість своєї юрисдикції щодо певної справи не може самостійно встановити факти, які значною мірою впливають на справу, що безпосередньо перебуває на розгляді суду. При цьому, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справ з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Аналогічні правові висновки викладені й в постанові Верховного суду № 4821/3/23 від 07 вересня 2023 року.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи

Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами права, якими врегульовані вказані правовідносини, а також зважаючи на усталену судову практику з приводу врегулювання подібних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вказаного клопотання позивача ОСОБА_1 із огляду на таке.

Як встановлено із матеріалів справи ОСОБА_1 стверджує, що оскільки він не винний у вчинені інкримінованого йому в межах кримінального провадження № 0000408 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, то останньому внаслідок його незаконного переслідування завдана моральна та матеріальна шкода. Водночас, рішення за наслідками розгляду зазначеного кримінального провадження, станом на день ухвалення рішення в цій справі, не набуло законної сили.

Відтак, у суду, наразі, відсутні письмові докази на підтвердження абро спростування того, що переслідування ОСОБА_1 в межах кримінального провадження № 0000408 було протиправним, а отже суд не може здійснити повний та всебічний розгляд цієї справи лише на підставі зібраних в межах цього провадження письмових доказів.

Зазначений перебіг подій разом із необхідністю дотримання судом принципів справедливості і ефективності цивільного судочинства, що задекларовані у статті 2 ЦПК України, змушує суд зупинити провадження у цій справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України до набрання законної сили рішенням в кримінальній справі № 293/1108/17.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 251, 252 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Зупинити провадження у цій цивільній справі до набрання законної сили рішенням суду в кримінальній справі № 293/1108/17 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складений 17 березня 2026 року.

Суддя Віктор Мокрецький