У Х В А Л А Справа № 932/2023/26

Провадження № 2-з/932/16/26

26 лютого 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Куцевола В.В., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання, відповідач ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шаулова Марина Олексіївна,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання, відповідач ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шаулова Марина Олексіївна.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2026 року, головуючим суддею у цій справі визначений суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра Куцевол В.В.

Заява обґрунтована наступним чином. Так, ОСОБА_1 , та його бабця ОСОБА_3 прийняли у спадок у частках 50/50 нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину серія та номер: ННН 178169 від 02.07.2019 року за реєстровим №2060; земельну ділянку АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину серія та номер: НОА 300390 від 04.10.2019 року за реєстровим №3469; садовий будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину серія та номер: НОА 300389 від 04.10.2019 року за реєстровим №3465. Проте, на початку 2023 року з повістки від Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська позивач дізнався про справу №175/1229/22, відповідно до обґрунтування вимог якої, 10 лютого 2022 року ОСОБА_3 начебто склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шауловою М.О., реєстровий №604 за яким, усе її майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалося, і, взагалі, все те, що на день смерті їй належатиме і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_2 . Наразі зазначена справа знаходиться в провадженні Касаційного цивільного суду, проте враховуючи що перша та апеляційна інстанції ухвалили рішення на користь ОСОБА_2 , останній має можливість розпорядитись вищезазначеною нерухомістю, що є власністю ОСОБА_1 . Крім того, відповідно до довіреності виданої ОСОБА_3 , бабуся уповноважила свого онука ОСОБА_1 , розпорядитися належним їй на праві власності майном, а ОСОБА_2 є незнайомою людиною, тому його причетність до вищезазначеного майна незрозуміла.

Заявник вважає, що вiдчуження спірного нерухомого майна вiдповiдачем може створити перешкоди у виконанні можливого рішення суду про визнання недійсним заповіту .

З цих підстав, прохає суд заборонити ОСОБА_2 та будь яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду, поділу об`єкту, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту: 101; земельна ділянка № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0877 га з кадастровим номером :01:172:0487; садовий будинок АДРЕСА_2 .

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши долучені до неї докази, приходжу до висновку про відмову у її задоволенні, за наступних підстав.

Згідно ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Відповідно до ч.6, 7, 8 цієї статті - залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У відповідності до п.п. 1, 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У заяві про забезпечення позову позивач просить забезпечити вказаний позов шляхом встановлення заборони ОСОБА_2 та будь яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду, поділу об`єкту, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно.

На підтвердження зазначених заявником обставин до заяви долучено лише витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Разом з цим, з тексту заяви про забезпечення позову, а також з долученого до неї вищевказаного витягу, суд не має змоги пересвідчитися в тому чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Зазначені заявником обставини, що викладені у заяві про забезпечення позову, не обґрунтовують необхідності в застосуванні вказаного ним у заяві виду забезпечення позову, враховуючи те, що дана заява не містить належного обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову у запропонований ним спосіб може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за позовом, який він має намір подати.

Таким чином, з урахуванням вимог, викладених у заяві про забезпечення позову, відсутності доказів, які можуть підтвердити обґрунтованість вжиття заходу забезпечення позову, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150-153, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання, відповідач ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шаулова Марина Олексіївна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду, протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя В.В. Куцевол