Провадження №2/523/2823/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2026 р. м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Бокова О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шаріпової Ю.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини на час навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Пересипського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини на час навчання. В обґрунтування позову вказала, що вона перебувала відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 24.10.2008 року було розірвано. Сторони мають спільну повнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилося 18 років. Донька проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. ОСОБА_5 навчається на другому курсі Одеського фахового коледжу економіки групи 9ГО/38/24 за спеціальністю 241 Готельно-ресторанної справи ОПП Готельне обслуговування. Період навчання з 01.09.2024 року по 01.07.2027 року. Форма навчання денна. Навчання відбувається за кошти фізичних осіб. Вартість навчання складає 20544,82 грн. на рік. Після досягнення донькою повноліття, відповідач не надає допомоги з її утриманням. Позивачка сама сплатила вартість навчання за перший рік навчання у вищевказаній сумі.

ОСОБА_3 вказала, що місце роботи та доходи відповідача їй не відомі, оскільки ОСОБА_4 приховує цю інформацію. Разом з тим, відповідач перебуває у працездатному віці, має можливість працювати, мати постійний дохід та можливість допомагати їй з утриманням доньки на період її навчання. На забезпечення всім необхідним позивачу не вистачає коштів, тому вона вимушена звернутись з вказаним позовом до суду та просить стягнути з ОСОБА_4 на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час її навчання в твердій грошовій сумі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення донькою 23-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . (при умові продовження навчання).

Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси від 27.11.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача 29.01.2026 року надав відзив на позов, згідно якого вказав, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також сам дочка, син, які продовжують навчання. Станом на дату подання позову ОСОБА_6 було повних 18 років, відтак остання набула повної цивільної дієздатності, а лише сама по собі надана позивачем довідка про склад сім`ї № 1393 від 18.08.2021 року не може бути належним та достатнім доказом факту спільного проживання позивача та доньки та обґрунтовувати звернення з таким позовом саме позивачки.

Крім того, строк навчання ОСОБА_5 вказано як 01.07.2027 року, а отже вимога про стягнення аліментів до 10.02.2030 року є очевидно необґрунтованою. Також, на думку представника відповідача, докази, надані ОСОБА_3 , не є допустимими та належними для доведення матеріальних потреб саме повнолітньої дитини ОСОБА_5 , а отже є неспроможними з точки зору доведення вказаної обставини, важливої для правильного вирішення справи судом. Позивачем не надано жодного доказу, який би обґрунтовував необхідність стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 5 000 грн. на місяць, не надано розрахунку такої суми, не зазначено з чого вони складаються та чому саме зазначена сума повинна вважитися необхідною в контексті надання матеріальної допомоги доньці у зв`язку з її навчанням.

При цьому, ОСОБА_4 не має фінансової можливості утримувати повнолітню дитину, виходячи з наступного. Так, відповідач не має заробітку, який дозволив би йому утримувати себе та свою повнолітню дитину ОСОБА_4 , оскільки не має постійного джерела доходів, тривалий період часу перебуває без постійної роботи та не є працевлаштованим, отже не має стабільного доходу і заробітної плати. ОСОБА_4 не має майна та майнових прав на нерухоме майно, не має також і рухомого майна, а отже матеріальне становище відповідача не є таким, що дозволяло б йому утримувати повнолітню, працездатну дитину.

Додатково представник відповідача звертає увагу суду на те, що у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 є важлива обставина, яка побічно характеризує мотив подання зазначеного позову про стягнення аліментів, а саме грошових коштів у розмірі 5 000 грн. на місяць до 10.02.2030 року, що орієнтовно в загальній сумі складає 240 000 грн. Так, вироком Доброславського районного суду Одеської області від 19.05.2025 року співмешканця позивачки ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та частково задоволено цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення в розмірі 194 225 грн. Вказаними рішення підтверджується наявність складних відносин між сторонами. Крім того, зазначені обставини можуть свідчити про подання даного позову з метою відшкодування понесених позивачем та її співмешканцем витрат у зв`язку з ухваленим вищезазначеним вироком, що обумовлює наявність ґрунтовних сумнівів у добросовісності намірів позивача в тому контексті, що відповідні аліменти будуть направлені на власні потреби та вирішення власних життєвих обставин, а не на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_5 .

Представник відповідача зазначив, що відповідач повною мірою усвідомлює власні батьківські обов`язки та жодним чином не ухиляється від них та не має таких намірів. Він протягом всього часу брав участь у вихованні доньки, підтримував спілкування, підтримував морально та за можливості фінансово, в тому числі, шляхом перерахування грошових коштів на її власний банківський рахунок. Від відповідача на картку ОСОБА_5 за друге півріччя 2025 року (з червня 2025 року по грудень 2025 року) було зараховано 10 600 грн. Водночас, ОСОБА_4 висловлює ґрунтовані побоювання щодо доцільності перерахування грошових коштів на рахунок саме позивача, особливо враховуючи, що донька є повнолітньою, має власні банківські рахунки та здатна самостійно приймати рішення щодо розпорядження коштами. Тож з урахуванням вищевикладеного, відповідач просить суд в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши позицію сторін та всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07.03.2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складений актовий запис № 329.

З довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні № 1393 від 18.08.2021 року вбачається, що позивач проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Одеського фахового коледжу економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу № 90 від 15.09.2025 року, договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти № 155/24 від 25.07.2024 року, ОСОБА_5 є здобувачкою освіти вказаного коледжу, ІІ курсу групи 9ГО-38/24 за спеціальністю 241 Готельно-ресторанна справа ОПП Готельне обслуговування. Навчається згідно з планом з 01.09.2024 року до 01.07.2027 року на денній формі навчання за кошти фізичних осіб.

Згідно долучених до позову квитанцій АТ КБ «Приватбанк», позивачем було сплачено на рахунок Одеського коледжу економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу за навчання ОСОБА_5 10.01.2025 року - 10272,41 грн та 15.09.2025 року - 10272,41 грн. на загальну суму 20 544,82 грн.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року по справі № 346/103/17.

Таким чином, на підставі матеріалів цивільної справи судом встановлено, що у повнолітньої ОСОБА_5 , яка навчається на денній формі навчання та не може працювати і мати власний дохід, існує потреба у матеріальній допомозі, оскільки вона не має належного забезпечення.

Оцінюючи твердження відповідача щодо відсутності у нього можливості надавати таку допомогу, суд керується наступним.

Згідно довідок Пенсійного фонду України форми ОК-5 та ОК-7, Інформації з додатку «Реєстр нерухомості» № 513 від 27.01.2026 року, у відповідача відсутні доходи та нерухоме майно.

Разом тим, суд бере до уваги, що сам відповідач стверджує, що ним протягом червня - грудня 2025 року було перераховано на рахунок доньки кошти в сумі 10600 грн. Вказане дає підстави вважати, що відповідач має неофіційний дохід.

Крім того, відповідач працездатного віку, даних, що він має на утриманні інших осіб чи за станом здоров`я не може бути працевлаштованим суду не надано.

Суд не вважає слушною позицію відповідача щодо того, що заявлені позивачем вимоги обумовлені наявністю цивільного позову в кримінальному провадженні щодо її співмешканця, оскільки документально підтверджено факт того, що ОСОБА_3 несе в тому числі витрати на навчання доньки у коледжі. Стосунки між відповідачем та ОСОБА_7 не мають відношення до предмету позову.

За таких обставин, твердження відповідача, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи. Інших обставин, які б свідчили про обставини, що унеможливлюють надання ОСОБА_4 матеріальної допомоги на утримання доньки, судом не встановлено.

Натомість, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим не має самостійного доходу, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд керується наступним.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_4 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки на час її навчання в твердій грошовій сумі 5000 грн. щомісячно.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 Постанови Пленуму №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як було встановлено судом, позивачем було сплачено на рахунок Одеського коледжу економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу за навчання ОСОБА_5 у 2025 році 20 544,82 грн.

Крім того, з долучених до матеріалів справи чеків вбачається, що позивач несе інші витрати на утримання доньки. Як стверджує позивач, за листопад 2025 року вона витратила 9 248,31 грн, у грудні 2025 року 11 466,53 грн.

Таким чином, тільки на оплату послуг на навчання доньки позивач щомісячно сплачує 1 712,06 грн. (20 544,82 грн./12 міс.).

Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що ОСОБА_5 потребує витрат на оплату вартості підручників, навчальних матеріалів, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем її знаходження. За таких обставин суд вважає заявлений ОСОБА_3 розмір аліментів у сумі 5 000 грн. є обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини.

Таким чином, судом встановлено, що у повнолітньої ОСОБА_5 , у зв`язку із її навчанням, наявна потреба у матеріальній допомозі, оскільки вона не має належного забезпечення на навчання та побут. Разом з тим, працездатний вік, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, відсутність у нього на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина та інших обставини, що мають істотне значення, дають змогу ОСОБА_4 надавати доньці таку допомогу.

При встановлених обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини на час навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При цьому, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, стягнення аліментів слід здійснювати починаючи з дня подачі позовної заяви тобто з 18.11.2025 року і до закінчення навчання, тобто до 01.07.2027 року, відповідно до ч.2 ст.199 СК України на період навчання або до досягнення ОСОБА_5 23-річного віку за умови продовження навчання, тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.182, 184, 199, 200 СК України, ст.ст.12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 280-284, 355, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини на час навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час її навчання в твердій грошовій сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 18.11.2025 року до закінчення навчання 01.07.2027 року або до досягнення нею 23-річного віку за умови продовження навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Держави судовий збір в розмірі 1331,20 гривень.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.02.2026 року.

Суддя Боков О.М.