Справа № 149/673/26
Провадження №2/149/732/26
УХВАЛА

"13" березня 2026 р. м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Гончарук-Аліфанова О.Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Гуменюка Олександра Володимировича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

25 лютого 2026 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшла вказана позовна заява.

Згідно позову, ОСОБА_1 являється власником автомобіля марки Skoda, модель Octavia, зеленого кольору, 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 грудня 2022 року. При цьому ОСОБА_2 , незважаючи на наявність судового спору та ухвалу суду про накладення арешту на майно, серед якого спірний автомобіль, 01 червня 2022 року відчужив вказаний автомобіль ОСОБА_4 , а той - ОСОБА_3 . З огляду на те, що автомобіль вибув з володіння власниці без її волі, просив витребувати його з незаконного володіння ОСОБА_3 та повернути у власність ОСОБА_1 .

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 лютого 2026 року позовна заява була залишена без руху через порушення вимог пп. 4, 5, 7, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Так, судом було встановлено, що зміст позовних вимог, зазначених представником позивача неконкретизований; позов подано до кількох відповідачів ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ), при цьому зміст позовних вимог позивача сформульовано лише до ОСОБА_3 ; позивачем не зазначено доказів на підтвердження посилань позову щодо переоформлення права власності на спірний автомобіль на ОСОБА_3 ; поданий позов не містить відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; позов не містить зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

З наведених підстав позов представника ОСОБА_1 адвоката Гуменюка О. В. було залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків - до 11 березня 2026 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно довідок про доставку електронних документів, копії ухвал від 27 лютого 2026 року про залишення позову без руху були доставлені до електронних кабінетів позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Гуменюка О. В. 01 березня 2026 року після 19.00 год., таким чином згідно абз. 2 п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення копій зазначеного судового рішення позивачеві та її представнику є 02 березня 2026 року, відтак 10 денний строк на усунення недоліків, визначений судом, закінчився 12 березня 2026 року.

При цьому 04 березня 2026 року адвокатом Гуменюком О. В. через систему "Електронний суд" було направлено заяву про усунення недоліків, якою недоліки, зазначені в ухвалі суду від 27 лютого 2026 року, усунуто частково..

Так, представник позивача уточнив зміст позовних вимог, зазначив, що доказом переоформлення права власності на спірний автомобіль на ОСОБА_3 є довідка ТСЦ від 23 січня 2026 року, зазначив, що оригінали доданих до позову доказів наявні в позивача.

В решті зміст заяви про усунення недоліків зводиться до незгоди з ухвалою від 27 лютого 2026 року та посилань на право позивача на безперешкодне звернення до суду за захистом її прав.

Зокрема, представник позивача не зазначив змісту позовних вимог до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посилаючись на обов`язковість їх залучення до розгляду справи та виключне право позивача визначати відповідачів, предмет та підставу позову.

Незазначення відомостей про вжиття заходів забезпечення позову представник позивача обґрунтував тим, що такі відомості зазначаються тільки тоді, коли вони здійснювались.

Незазначення доказів, які не можуть бути подані разом з позовом обґрунтував тим, що такі докази зазначаються за наявності.

Надаючи оцінку аргументам заяви про усунення недоліків, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У частині першій статті 175 ЦПК України передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

За вимогами частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви;зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У статті 177 ЦПК України закріплений перелік документів, що додаються до позовної заяви.

Відповідно до частин першої, другої зазначеної статті позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Згідно з частиною п`ятою статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною першою статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Станом на 13 березня 2026 року недоліки позовної заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гуменюка О. В., зазначені в ухвалі Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 лютого 2026 року усунуто не повністю.

Так, в порушення прямої вимоги п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України щодо обов`язку зазначення у позовній заяві змісту позовних вимог до кожного з відповідачів, позивачем таких вимог не зазначено.

В порушення вимоги п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України представником позивача не зазначено про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви.

При цьому з матеріалів позову слідує, що 25 лютого 2026 року до суду подано заяву про забезпечення позову.

В порушення вимоги п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України представником позивача не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою.

Разом з тим, з позовом подано клопотання про витребування ряду конкретних доказів, які не подані позивачем до позову, через відмову уповноважених осіб надати їх на адвокатські запити.

Також суд зауважує, що лист ТСЦ 0545 від 23 січня 2026 року, на який посилається представник позивача у заяві від 04 березня 2026 року разом з позовом не подавався, в додатках не зазначений.

Наведене унеможливлює відкриття провадження у справі з додержанням вимог цивільного процесуального закону.

Не заперечуючи невід`ємні права позивача, зокрема і щодо визначення відповідачів, предмету та підстав спору, суд зауважує на обов`язкові, прямо прописані в Процесуальному Законі, вимоги до змісту позовної заяви серед іншого в частині зазначення змісту позовних вимог до кожного з відповідачів на стадії пред`явлення позову.

Вимога суду щодо виконання обов`язку дотримання позивачем заведеної вище норми при зверненні до суду не може вважатись надмірним формалізмом, оскільки обов`язкові формалізовані вимоги до процедури ініціювання позову та відкриття провадження у справі саме і спрямовані на забезпечення прав усіх учасників процесу, як на належний позов, так і на захист від нього.

Наведена позиція суду відповідає позиції ВС, викладеній у Постанові від 09 липня 2024 року у справі 757/10366/23.

Для позитивного вирішення питання про відкриття провадження у конкретній справі недостатньо наявності у заінтересованої особи права на пред`явлення позову, необхідно ще і реалізувати це право у належному порядку. До умов реалізації права на пред`явлення позову належить, зокрема, дотримання реквізитів позовної заяви. Таким чином, додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог процесуального законодавства, що забезпечує прийняття суддею заяви та відкриття ним провадження у справі. Належне оформлення позовної заяви, як за формою, так і за змістом, слугує перш за все інтересам позивача. Дотримання позивачем вимог, які ставляться до позовної заяви, дуже важливе для процесуальної діяльності, оскільки форма і зміст позовної заяви є одними з елементів процесуального режиму, дотримання якого необхідно для своєчасного розгляду спору.

Недоліки позовної заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гуменюка О. В. стосуються змісту позовної заяви. Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ) проведено лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява № 48778/99, пункт 25).

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, з огляду на те, що недоліки позовної заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гуменюка О. В., у встановлений судом строк в повній мірі не усунуто, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При цьому, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Таким чином виконання судом вимог ст. 185 ЦПК України не може вважатись проявом надмірного формалізму, оскільки винесення ухвали про повернення позову не перешкоджає доступу до суду, так як повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду після усунення недоліків.

Крім того суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 13 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи. Заходи забезпечення позову скасовуються судом у разі серед іншого повернення позовної заяви.

З огляду на те, що представником позивача 25 лютого 2026 року було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки Skoda, модель Octavia, зеленого кольору, 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , яка була задоволена ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 лютого 2026 року, разом з тим, суд повертає позовну заяву через неусунення недоліків позову, арешт, накладений ухвалою від 27 лютого 2026 року підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, керуючись ст. 158 , ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА :

Позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гуменюка Олександра Володимировича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння - вважати неподаною та повернути позивачу.

Арешт, накладений ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області вд 27 лютого 2026 року на автомобіль марки Skoda, модель Octavia, зеленого кольору, 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 - скасувати.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: