КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 березня 2026 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/4390/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), Левенця Б. Б., Саліхова В. В.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Полянчука Владислава Богдановича, в інтересах ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва

від 10 жовтня 2024 року

у цивільній справі № 760/15884/23 Солом`янського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду, адвокат Полянчук Владислав Богданович, в інтересах ОСОБА_1 , 10.11.2025 безпосередньо до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, одночасно порушуючи питання про поновлення пропущеного строку. Апеляційна скарга надійшла до Київського апеляційного суду та зареєстрована зареєстровано 11.11.2025.

В обґрунтуванні поважності причин пропуску строку представник апелянта вказує, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, текст оскаржуваного рішення був зареєстрований лише 03.06.2025, а загальний доступ надано 05.06.2025. Також зазначає, що ОСОБА_1 перебуває за кордоном, була позбавлена можливості належним чином стежити за ходом розгляду справи, а повний текст рішення виготовлено зі значною затримкою (більш ніж через пів року). Крім того, на момент подання скарги ОСОБА_1 особисто копію рішення не отримувала.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Відповідно до ухвали суду, апеляційний суд визнав наведені причини для поновлення строку неповажними та запропоновано апелянту звернутись з заявою про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вказавши інші поважні причини пропуску такого строку. Крім того скаржнику необхідно надати ордер або довіреність із зазначенням повноважень для представництва інтересів ОСОБА_1 , саме у Київському апеляційному суді; докази направлення апеляційної скарги відповідачу Хаттаба Халіда шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи або у паперовій формі листом з описом вкладення та сплатити судовий збір в розмірі 4 280 грн 40 коп.

На виконання вимог ухвали суду, апелянтом подано заяву про усунення недоліків, разом із клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтуванні клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, представник апелянта зазначає, що був присутній під час оголошення вступної та резолютивної частин рішення 10.10.2024. Адвокат повідомив клієнтку про результат розгляду та про відсутність повного тексту рішення, а відтак про відсутність обізнаності стосовно мотивів з яких виходив суд при прийнятті такого рішення.

На момент складення повного тексту рішення та його появи в ЄДРСР (червень 2025 року) строк дії договору про надання правової допомоги між адвокатом Полянчуком В. Б. та заявницею вже закінчився (діяв до 31.12.2024). Через це адвокат не мав повноважень отримувати копію рішення, а автоматичне надсилання документа в його «Електронний суд» не є належним врученням стороні.

Вказує, що суд не надіслав копію рішення заявниці поштою, хоча це є обов`язковим, оскільки вона не має електронного кабінету. ОСОБА_1 перебуває за межами України під тимчасовим захистом, що позбавило її можливості вчасно дізнатися про стан справи та отримати рішення.

Звертає увагу суду на те, що заявниця дізналася про зміст рішення лише 04.11.2025 з відкритого реєстру (ЄДРСР). Новий договір з адвокатом було укладено 05.11.2025, а апеляційну скаргу подано вже 10.11.2025, тобто протягом 30 днів з моменту фактичного ознайомлення.

У питанні наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Згідно з частиною першою статті 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Отже, встановлення строків звернення до суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності.

Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 березня 2026 року у справі № 757/27787/22-ц, для правильного застосування преклюзивних строків апеляційному суду належить встановити дату реального виготовлення та оприлюднення повного тексту рішення, оскільки формально зазначена у рішенні дата може не відповідати фактичним обставинам справи.

Колегією суддів встановлено, що повний текст рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року був надісланий судом до ЄДРСР 03 червня 2025 року. Цього ж дня о 06:25 документ був доставлений до електронного кабінету адвоката Полянчука В. Б.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта щодо поважності причин пропуску строку з наступних підстав.

Встановлено, що представник ОСОБА_1 - адвокат Полянчук В. Б. - брав участь у судовому засіданні 10 жовтня 2024 року та був обізнаний про результат розгляду справи. У матеріалах справи міститься ордер серії АР № 1091636, виданий на підставі договору про надання правової допомоги, номер та строк якого не вказані. Ордер не містить застереження про обмеження строком.

Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України, повноваження представника чинні до моменту надходження до суду заяви про їх припинення. Матеріали справи не містять жодних повідомлень від ОСОБА_1 або адвоката Полянчука В. Б. про розірвання договору чи відкликання ордера до моменту подання апеляційної скарги. Отже, для суду адвокат Полянчук В. Б. залишався належним представником, уповноваженим на отримання судових документів.

Відповідно до частини сьомої статті 272 ЦПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє. Таким чином, рішення суду вважається врученим ОСОБА_1 у день його доставки до електронного кабінету адвоката - 03 червня 2025 року.

Колегія суддів зазначає, що відносини між адвокатом та клієнтом щодо строку дії договору є внутрішніми та не можуть нівелювати обов`язки представника перед судом. Професійна недбалість представника або відсутність належної комунікації між ним та клієнтом не є поважною причиною для поновлення процесуального строку.

Довід про перебування ОСОБА_1 за кордоном під тимчасовим захистом не визнається обставиною непереборної сили, оскільки сторона знала про розгляд справи, а функціонування системи «Електронний суд» та відкритого реєстру (ЄДРСР) надавало об`єктивну можливість ознайомитися з рішенням та подати скаргу значно раніше листопада 2025 року. Апелянт виявила пасивну поведінку, не цікавилася станом справи протягом 5 місяців з моменту оприлюднення рішення (червень-листопад 2025 року).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані неповажними, а інші причини не вказані, апеляційний суд на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Полянчука Владислава Богдановича, в інтересах ОСОБА_1 , на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року.

Керуючись ст. ст. 357, 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_1 , на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов