ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1364/26 Справа № 201/5187/25 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Карпенка М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 11 вересня 2025 року в цивільній справі номер 201/5187/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна і приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року до Соборного районного суду міста Дніпра звернувся ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна і приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він 30 квітня 2020 року він уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір №496854783 про надання фінансових банківських послуг, згідно з яким фінансова установа зобов`язалася надати позивачу грошові кошти у кредит в певному розмірі на свої потреби під обумовлені відсотки річних на певний термін до виконання зобов`язання. По вказаному договору, на думку фінансової установи, була заборгованість, позивач не погашав її, фінансова установа (ТОВ Манівео ШФД) переуступила свої права вимоги іншій фінансовій установі, по договору факторингу, потім знову було переуступлення права вимоги і врешті відповідачу, останній звернувся до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. і виконавчим написом цього нотаріуса від 21 травня 2021 року за реєстровим №33601 запропоновано стягнути з позивача у встановлений строк по цьому кредитному договору визначену нотаріусом суму заборгованості позивача перед фінансовою установою. Вказаний виконавчий напис відповідачем направлено до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорука Л.В. і останнім відразу було відкрито виконавче провадження та позивачу направлена постанова про це, яку він отримав.

Позивач вважає вказане незаконним, оскільки попередження про це не було, заборгованість є спірна і взагалі такої заборгованості в позивача перед відповідачем немає, він її погасив, в нього були певні домовленості з фінансовою установою, які та порушує, порушення допущені і відповідачем при подачі документів до приватного нотаріуса. Позивач вказує на те, що спірний виконавчий напис вчинено в порушення вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Також позивач стверджує про те, що нотаріус не мав достатніх підстав на вчинення виконавчого напису, адже кредитор не надав усіх документів за переліком постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення зобов`язань проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса»; що виконавчий напис вчинено в порушення вимог п. 283 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», що виконавчий напис було вчинено не на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни №33601 від 21.05.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» суми боргу у загальному розмірі 47040,00 грн.

Рішенням Соборного районного суду міста Дніпра від 11 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна і приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення витрат - задоволено.

Визнано виконавчий напис від 21 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №33601, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості за укладеним між ОСОБА_1 і фінансовою установою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитного договору №496854783 від 30 квітня 2020 року, яке переуступило право вимоги боргу по вказаному кредитному договору №496854783 від 30 квітня 2020 року з ОСОБА_1 фінансовій установі Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс»», останнє по договору відступлення (купівлі-продажу кредитного портфелю) прав вимоги №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року (реєстр прав вимоги №5 від 16 квітня 2021 року) відступило право вимоги по вказаному кредитному договору ТОВ ФК «Онлайн фінанс» - у розмірі 47040,00 грн, в тому числі плати за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 968,96 грн і витрати на правову допомогу в сумі 12000,00 грн.

Із вказаним рішенням в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу не погодився відповідач ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 11.09.2025 року в справі №201/5187/25 в оскаржуваній частині та постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в порядку апеляційного провадження, а саме: судовий збір у розмірі 3633,60 грн покласти на позивача

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є несправедливим та необґрунтованим.

На думку відповідача, підготовка заявника до звернення з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не вимагала додаткового вивчення юридичної природи спірних правовідносин чи виконання значного обсягу юридичної і технічної роботи, доказів протилежного не надано та з матеріалів справи не вбачається. Зазначена справа є невеликої складності, вона є типовою з усталеною судовою практикою.

Ціна за надані послуги встановлена довільно, без урахування об`єктивних факторів, що впливають на їх вартість. В наданому представником позивача акті відсутня інформація, що дозволила б встановити як саме вираховувалася ціна наданих послуг, а саме вказана єдина сума за всі надані адвокатом послуги без зазначення ціни кожної з них окремо. В змісті квитанції детальний опис наданих послуг, за які здійснена оплата теж відсутній.

Від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чуб В.С., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» на рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 11 вересня 2025 року по справі номер 201/5187/25.

Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

У додатковій постанові від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 Велика Палата Верховного Суду підтвердила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має права втручатися в ці правовідносини.

Апелянтом не враховано, що судовий збір за апеляційну скаргу за оскарження рішення в частині розподілу витрат на правову допомогу не сплачується, а відтак і не може бути стягнутий з позивача.

Також позивачем ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чуб В.С., подавалась заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №66823664, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною №33601 від 21.05.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» суми боргу у загальному розмірі 47040,00 грн. Разом з тим, позивач подав заяву від 08.03.2026 року, в який просив залишити подану ним раніше заяву про забезпечення позову без розгляду.

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони та інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чуб В.С. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с. 109, 110, 122, 123).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю осіб, що не з`явились.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу, апеляційний суд переглядає оскаржуване рішення саме у відповідній частині.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що на підтвердження понесення позивачем судових витрат в суді першої інстанції надано:

договір про надання правової допомоги №076 від 25.03.2025 року, що укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «СМ ЛОУ ЕДЖЕНСІ» (а.с. 13);

специфікацію №2 до договору про надання правової допомоги №076 від 25.03.2025 року, згідно з якою сторони на виконання п. 1.1, 3.1. договору погодили перелік послуг, а саме, супровід судової справи про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. №33601 від 21.05.2021 року таким, що не підлягає виконанню та їх вартість у розмірі 12000,00 грн (а.с. 14);

ордер про надання правничої (правової) допомоги №1381690 на підтвердження повноважень адвоката Чуб В.С. представляти інтереси ОСОБА_1 (а.с. 7);

акт №12 від 28.04.2025 року прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг), згідно з яким надання юридичних послуг оцінено у 12000,00 грн (а.с. 15);

квитанцію до прибуткового касового ордера №001 за договором №076 (специфікація 2) на суму 12000,00 грн (а.с. 16).

Стягуючи з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн, суд першої інстанції виходив з доведеності суми судових витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Апеляційний суд не може в повному обсязі погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Розмір винагороди за надання правової допомоги, що визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, якщо інше не зазначене у договорі. Відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19.

У постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, Велика Палата Верховного Суду вказала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України.

Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність.

Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Судом встановлено, що на підтвердження понесення позивачем судових витрат в суді першої інстанції надано:

договір про надання правової допомоги №076 від 25.03.2025 року, що укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «СМ ЛОУ ЕДЖЕНСІ»;

специфікацію №2 до договору про надання правової допомоги №076 від 25.03.2025 року, згідно з якою сторони на виконання п. 1.1, 3.1. договору погодили перелік послуг, а саме, супровід судової справи про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. №33601 від 21.05.2021 року таким, що не підлягає виконанню та їх вартість у розмірі 12000,00 грн;

ордер про надання правничої (правової) допомоги №1381690 на підтвердження повноважень адвоката Чуб В.С. представляти інтереси ОСОБА_1 ;

акт №12 від 28.04.2025 року прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг), згідно з яким надання юридичних послуг оцінено у 12000,00 грн.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат апеляційний суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19.

Отже, виходячи з вказаного вище, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 11 вересня 2025 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, проте помилився при визначенні суми до стягнення. Враховуючи характер та складність справи, яка на думку апеляційного суду не є складною, апеляційний суд вважає, що вимоги заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції є обґрунтованими в розмірі 6000,00 грн.

Відтак, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, ухвалив цій частині судове рішення, яке не в повній мірі відповідає нормам процесуального права та обставинам справи, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення в цій частині та ухвалення в цій частині нового судового рішення.

Відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

За подання апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» сплачено судовий збір в розмір 2180,16 грн (а.с. 90),

Оскільки апеляційною скаргою рішення оскаржено лише в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, рішення суду переглядалось лише в цій частині, тому підстави для сплати та розподілу судових витрат зі сплати судового збору відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 11 вересня 2025 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу - змінити.

Викласти 3 абзац рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 11 вересня 2025 року в наступній редакції:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 968,96 грн і витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: