Справа № 141/633/25
Провадження №2/141/6/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Климчука С.В.,

при секретарі судового засідання Бугайчук Ю.С.,

за участю сторін:

представника позивача адвоката Клапчука Ф.П. (в режимі відеоконференції),

представника відповідачів адвоката Загороднього В.С. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 141/633/25 за позовом Дочірнього підприємства «Біріт - Надія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними правовстановлюючих документів, визнання незаконним рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває цивільна справа № 141/633/25 за позовом Дочірнього підприємства «Біріт - Надія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними правовстановлюючих документів, визнання незаконним рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності.

Чергове судове засідання у справі № 141/633/25 призначено на 12.02.2026.

20.01.2026 до суду через сиситему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача адвоката Клапчука Ф.П. від 20.01.2026 про повернення до стадії підготовчого провадження та залучення співвідповідача у справі № 141/633/25.

Також 09.02.2026 до суду через сиситему «Електронний суд» надійшло заперечення представника відповідачів адвоката Загороднього В.С. на клопотання (заяву) представника позивача адвоката Клапчука Ф.П. від 20.01.2026 про повернення до стадії підготовчого провадження та залучення співвідповідача у справі № 141/633/25.

У судовому засіданні 12.02.2026 представник позивача адвокат Клапчук Ф.П. просив суд подане клопотання від 20.01.2026 задовольнити та повернутися до стадії підготовчого провадження у справі № 141/633/25, оскільки питання про залучення у даній справі співвідповідача можливо вирішити лише у підготовчому судовому засіданні.

Представник відповідачів адвокат Загородній В.С. заперечив проти задоволення клопотання представника позивача адвоката Клапчука Ф.П. від 20.01.2026 про повернення до стадії підготовчого провадження у справі № 141/633/25, просив у його задоволенні відмовити, зазначивши, що визначення предмету позову та суб`єктного складу учасників процесу є виключно правом позивача, а не підставою для повернення до стадії підготовчого провадження.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши клопотання представника позивача адвоката Клапчука Ф.П. від 20.01.2026 про повернення до стадії підготовчого провадження у справі № 141/633/25 та матеріали справи № 141/633/25, доходить наступних висновків.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За приписами ч. 1 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Частиною 1 ст. 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (ч. 3 ст. 51 ЦПК України).

Співставляючи стадії процесу доказування та стадії судового процесу, суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

За змістом статей 193, 197 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи. У підготовчому засіданні суд, у тому числі, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Суд зазначає, що у главі 3 розділу ІІІ ЦПК України закріплені положення, які встановлюють порядок реалізації принципу "диспозитивності цивільного судочинства" у підготовчому засіданні. Він полягає в тому, що кожен учасник справи може довести певні обставини справи, подавши відповідні докази, надавши пояснення чи заперечення саме під час підготовчого провадження. Це зумовить чітко визначене загальне спрямування судового розгляду, окреслить коло питань, що підлягають розв`язанню на стадії судового розгляду та дозволить процесуально зекономити час розгляду справи.

Відповідно до статті 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Тобто, вирішення спору на підставі матеріалів, які зібрані поза межами підготовчого провадження, не відповідає завданням, які визначені процесуальним законом для кожної стадії цивільного процесу.

Стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя та завданням господарського судочинства. На важливість дотримання строку на подання доказів звертав свою увагу Верховний Суд й раніше у постановах від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 03.04.2019 № 913/317/18, від 03.10.2019 у справі № 902/271/18.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Суд зауважує, що цивільним процесуальним законодавством не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття.

Натомість, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.01.2022 у справі № 234/11607/20 зроблено висновок, що: "при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду, як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод".

Так, у п. 5.31 та п. 5.32 постанови Верховного Суду від 26.07.2023 по справі № 911/1638/22 суд вказав, що суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть повернутися до стадії вчинення тих чи інших процесуальних дій, які за загальним правилом можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження, й після закриття підготовчого провадження. Разом з тим, такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до дій, що проводяться на стадії підготовчого провадження, з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21.

Також, подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21, від 02.10.2019 у справі № 916/2421/18, від 03.10.2019 у справі № 902/271/18, від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21, від 07.03.2023 у справі № 904/1252/22, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22 та в ухвалі Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 923/525/20.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Так, згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на фактичні обставини та той факт, що сторонам у справі та суду на стадії підготовчого провадження у справі № 141/633/25 не було відомо, що спірне нерухоме майно перейшло у власність за відповідним договором дарування від 01.07.2025 до іншої особи - ОСОБА_3 , суд доходить висновку, що на стадії розгляду даної справи по суті виникли обставини, які свідчать про необхідність реалізації прав позивача щодо ефективного способу захисту та необхідності подати заяву про залучення до участі у справ № 141/633/25 співвідповідача, а тому є необхідність повернення до стадії розгляду справи № 141/633/25 у підготовчому провадженні для вчинення відповідних процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження, а саме залучення у справі співвідповідача.

Відтак, з метою дотримання принципу рівності сторін та процесуальних прав усіх учасників справи, забезпечення об`єктивного, повного та всебічного розгляду справи, з`ясування обставин справи, а також з метою запобігання скасування рішення по даній справі з підстав неможливості скористатися правами, які надані сторонам на стадії підготовчого провадження, суд доходить до висновку про необхідність задоволення клопотання представника позивача адвоката Клапчука Ф.П. від 20.01.2026 та повернення до стадії підготовчого провадження у справі № 141/633/25

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Керуючись ст. ст. 260, 352, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Клопотання представника позивача адвоката Клапчука Ф.П. від 20.01.2026 про повернення до стадії підготовчого провадження у справі № 141/633/25 задовольнити.

2. Здійснити повернення зі стадії розгляду справи по суті до стадії підготовчого провадження у справі № 141/633/25.

Повний текст ухвали оформлено та виготовлено 17 лютого 2026 року.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Климчук