Справа № 307/680/26
Провадження № 2-н/307/87/26
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

17 лютого 2026 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бобрушко В.І., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Просить суд стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, приходжу до наступного висновку.

Згідно з положенням ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 161 ЦПК України визначено вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що законодавець передбачив видачу судового наказу про стягнення аліментів у двох випадках, а саме: у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі частки від заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а також, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_1 подано заяву про видачу судового наказу, в якій заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на чотирьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, що не передбачено п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, де вказано, що судовий наказ може бути видано про стягнення на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу містить суперечності, які не можуть бути усунуті в порядку наказного провадження, оскільки суд позбавлений можливості самовільно обирати вірні дані для внесення їх до виконавчого документу без з`ясування їх правильності.

Крім того, в порушення вимог ч.1 ст.163 ЦПК України судовий наказ не підписаний заявником ОСОБА_1 .

Відповідно до пунктів 1 та 3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином,беручи до уваги те, що заявником ОСОБА_1 не підписано судовий наказ, нею заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу, вважаю, що у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 161, 163, 165,167 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тячівського районного суду В.І. Бобрушко