Провадження №2/489/333/26
УХВАЛА

про передачу справи до іншого суду

13 березня 2026 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Заводського ВДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) Щербатюка А.І.,

третьої особи - головного державного виконавця Заводського ВДВС Браги А.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, треті особи: старший державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Підлепнюк Віталій Вікторович, головний державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Брага Аліна Анатоліївна, начальник Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щербатюк Антон Ігорович,

встановив:

В серпні 2025 року ОСОБА_1 із використанням системи «Електронний суд» звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі судового наказу по справі № 487/5718/23, виданого 14.12.2023 Заводським районним судом м. Миколаєва, в якому зазначено боржником ОСОБА_3 , старшим державним виконавцем Заводського відділу ДВС Підлепнюком В.В. було винесено наступні постанови: про відкриття виконавчого провадження № 76997175 без ідентифікації (зазначення РНОКПП) особи боржника ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в сумі 14 243,92 грн.; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 369,00 грн.; про стягнення виконавчого збору в розмірі 1 424,39 грн. В подальшому 15.05.2025 старшим державним виконавцем Підлепнюком В.В. було винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, згідно якої в автоматизованій системі виконавчого провадження змінено прізвище боржника у ВП № 76997175 з «Колієвська» на « ОСОБА_4 » та зазначено РНОКПП позивача. При цьому позивач вважає, що у даній постанові були відсутні підстави (рішення суду, тощо) та посилання на норми закону для зміни особи (зміни прізвища) боржника, така зміна відбулась всупереч положень діючого законодавства. Про вказане порушення нею неодноразово у телефонній розмові було повідомлено державного виконавця. 04.06.2025 головним державним виконавцем Брагою А.А. було винесено постанову про арешт коштів боржника (позивача), внаслідок чого було накладено арешт на всі грошові кошти ОСОБА_1 , що мітились на рахунках у банку.

05.06.2025 позивачем було направлено звернення до Міністерства юстиції України з вимогою скасувати постанови щодо неї як боржника. Проте 18.06.2025 старшим державним виконавцем Підлепнюком В.В. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату позивача в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням в сумі 16 037,71 грн., яку було направлено для виконання за місцем її роботи. Подібне повідомлення за місцем працевлаштування поставило під сумнів репутацію ОСОБА_1 та змусило надавати пояснення керівнику та колегам з приводу ситуації, яка склалась. Такі дії уповноважених осіб органів ДВС призвели до погіршення стану здоров`я позивача підвищився її артеріальний тиск, виникло почуття тривоги, головний біль та біль в ділянці серця, що змусило її звернутись за медичною допомогою.

20.06.2025 ОСОБА_1 було направлено скаргу до Міністерства юстиції України з вимогою скасувати постанови щодо неї як боржника та провести службове розслідування з приводу незаконних дій працівників ДВС. В результаті 24.06.2025 начальником відділу ДВС Щербатюком А.І. було винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження № 76997175, згідно якої визнано, що працівники ДВС ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діяли всупереч законодавства України, скасовано постанови вищезазначених посадових осіб.

Позивач зазначає про те, що внаслідок незаконних дій посадових осіб органів ДВС їй було завдано матеріальної шкоди, яка полягала в обмеженні доступу до коштів на власних рахунках у період з 04.06.2025 по 25.06.2025; реальній загрозі стягнення з неї суми в розмірі 16 037,31 грн. з належної їй заробітної плати. Також вказувала, що їй було завдано моральної шкоди внаслідок погіршення стану її здоров`я, тривожного розладу нервової системи, сильного психоемоційного стресу через протиправні дії працівників ДВС, а також погіршення її авторитету, втрати довіри зі сторони керівництва та колег.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить суд визнати дії державних виконавців Підлемнюка В.В. та ОСОБА_6 протиправними та такими, що порушують вимоги чинного законодавства України; стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 16 037,31 грн.; моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 01.09.2025 позов ОСОБА_1 передано за територіальною підсудністю до Інгульського районного суду м. Миколаєва.

У відповідності до ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 21.10.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі.

24.11.2025 від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Обґрунтовує свої вимоги тим, що на її переконання вказана особа несе відповідальність за бездіяльність працівників ДВС.

Відповідно до ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2025 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , адреса: 54029, м. Миколаїв, вул. Робоча, 1.

26.01.2026 від представника відповідача Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшло клопотання про передачу вказаної справи за територіальною підсудністю на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва. Свої вимоги мотивував тим, що особою, яка приймала оскаржувані позивачем рішення та вчиняла спірні дії є саме Заводський відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), який знаходиться за адресою м. Миколаїв, вул. Робоча, 1, що розташовано на території Заводського району м. Миколаєва.

Позивач ОСОБА_1 та її представник Копієвський В.Л. в судовому засіданні підтримали своє клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідачів правонаступників відділу примусового виконання рішень, що було їх структурним підрозділом, проти задоволення клопотання про передачу справи за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва заперечували, вважаючи, що правопорушення було здійснено на території Миколаївської області.

Представника відповідача Заводського ВДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) Щербатюк А.І. проти клопотання позивача та її представника заперечував, оскільки вважав, що єдиним відповідачем у справі може бути Заводський відділ ДВС. Посилаючись на викладене, та те, що Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не є окремою юридичною особою, а є структурним підрозділом Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яке розташовано поза межами Інгульського району м. Миколаєва, просив задовольнити своє клопотання про передачу справи за підсудність до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Третя особа - головний державний виконавець Заводського ВДВС Брага А.А. підтримала клопотання щодо передачі справи за підсудністю.

Інші особи в судове засідання не з`явились, повідомлені судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, надані сторонами письмові пояснення, суд дійшов наступних висновків.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, в якості відповідачів по справі позивачем ОСОБА_1 визначено Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Разом з тим, зі змісту пояснень учасників справи встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 № 517 Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перейменовано на Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України. Однак при цьому утворено як юридичні особи публічного права інші міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, серед яких Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, повноваження якого поширюються на Одеське, Миколаївську, Херсонську області та Автономну Республіку Крим, м. Севастополь. В той же час повноваження Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України розповсюджуються на Дніпропетровську, Запорізьку, Кіровоградську області. Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України створено 26.05.2025, адреса: м. Одеса, вул. Хмельницького Богдана, 34, .

Згідно п. 1 Типового Положення про управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 20.04.2016 № 1183/5, управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України є територіальним органом державної виконавчої служби, входить до системи органів Міністерства юстиції України як структурний підрозділ міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України та є підзвітним і підконтрольним Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Враховуючи викладене, Відділ примусового виконання рішень є структурним підрозділом певного Управління забезпечення примусового виконання рішень відповідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. При цьому, у відповідності до Структури та штатної чисельності Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, відповідач Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не входить до структури даної юридичної особи.

Дослідивши обставини справи в сукупності судом встановлено, що відповідач Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не є окремою юридичною особою, а є структурним підрозділом Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яке розташовано поза межами Інгульського району м. Миколаєва.

Суд приймає до уваги, що даний позов не виник з приводу діяльності Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), оскільки спірні правовідносини виникли з приводу примусового виконання Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судового наказу № 487/5718/23, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва. За таких обставин положення ч. 7 ст. 28 ЦПК України не розповсюджуються на спірні правовідносини, що виникли у даній справі.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, що слугує підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дана позовна заява територіально не підсудна Інгульському районному суду м. Миколаєва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 32 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За викладених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та передати вказану справу на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва за територіальною підсудністю.

Суд не здійснює розгляд інших клопотань, заявлених учасниками справи, оскільки такі дії не передбачені ЦПК України в разі передачі справи на розгляд за підсудністю до іншого суду.

Керуючись ст. ст. 28, 31, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щербатюка Антона Ігоровича про передачу справи за підсудністю задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення матеріальної та моральної шкоди - передати на розгляд Заводського районного суду м. Миколаєва за територіальною підсудністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст. 354 ЦПК України.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 13.03.2026.

Суддя Г.А. Микульшина