Справа № 191/1119/26
Провадження № 6/191/40/26
У Х В А Л А

іменем України

25 лютого 2026 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Костеленко Я.Ю., за участю секретаря Омельченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Старобільського відділу державної виконавчої служби у Старобільському районі Луганської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернувся Старобільський відділ державної виконавчої служби у Старобільському районі Луганської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 , обґрунтовуючи вимоги тим, що на виконанні у Старобільському відділі державної виконавчої служби у Старобільському районі Луганської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №60841315 на виконання виконавчого напису №1534, виданого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області Алексик Т.В., про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Військової частини № НОМЕР_1 у сумі 59455,61 грн. 10.12.2019 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження». Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ України за боржником транспортні засоби не зареєстровані. Згідно інформації, наданої на запит до Пенсійного фонду України про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, встановлено, що боржник не працює. Згідно інформації, наданої на запити Пенсійного фонду України осіб-боржників, які отримують пенсії, інформацію не знайдено. Згідно інформації, наданої на запити до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржниківюридичних осіб та/або фізичних осібпідприємців, а також рахунки, відкриті боржникомюридичною особою через свої відокремлені підрозділи, встановлені наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб підприємців, а також рахунки, відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи. Рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів. Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього заходів примусового виконання. Просить оголосити в розшук громадянина ОСОБА_1 , копію ухвали направити в правоохоронних органів для виконання.

Представник заявника ОСОБА_2 до початку удового засідання надала заяву про розгляд подання без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

10.12.2019 старшим державним виконавцем Старобільського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області П`ятих Русланом Олександровичем відкрите виконавче провадження №60841315 з примусового виконання виконавчого напису №1534 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, яка виникла з 29.05.2019, у розмірі 57955,61 грн. та витрат по вчиненню виконавчого напису у розмірі 1500,00 грн., а також зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно і попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Державним виконавцем було вжито заходів щодо встановлення наявності у боржника ОСОБА_3 доходів чи майна, у зв`язку з чим надіслано запити до Міністерства внутрішніх справ України, Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, Мінсополітики України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 1404-VІІІ виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст.438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

В силу ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи Національної поліції, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача. Витрати органів Національної поліції, пов`язані з розшуком боржника - фізичної особи, дитини за виконавчими документами про відібрання дитини або транспортних засобів боржника, стягуються з боржника за ухвалою суду.

В процесі примусового виконання рішень, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому, виконавець під час здійснення виконавчого провадження наділений досить широким колом повноважень, які визначені ч. 3ст. 18 Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі правом на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Тобто, перш ніж звертатися до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, виконавець самостійно вживає заходів щодо встановлення місця проживання боржника.

Підставою для звернення виконавця до суду з поданням про розшук боржника є відсутність відомостей про місце перебування та проживання боржника-фізичної особи. Виконавцем здійснюється перевірка місця проживання боржника, місця реєстрації якщо вони відрізняються. Про встановлення факту відсутності боржника за місцем реєстрації (проживання) складається акт. Додатково здійснюється перевірка майнового стану, надсилаються запити про встановлення факту працевлаштування та отримання доходів. Виходячи із зазначених норм, суд зобов`язаний перевірити, які саме заходи вчинені державним виконавцем для виконання рішення суду, і чи вчинялись вони взагалі, а також перевірити достовірність інформації виконавця щодо неможливості встановити місце проживання чи перебування боржника. Суд може прийняти рішення про розшук боржника тільки в разі, якщо особі, що здійснює виконавче провадження, не відоме місце проживання, перебування, місцезнаходження боржника, зокрема вжитими державним виконавцем заходами не виявлено таку особу за місцем її реєстрації, проживання, роботи, навчання, тощо.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що звернення державного виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути доведено відповідними документами, що підтверджують підстави та наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність оголошення у розшук боржника.

При цьому, необізнаність боржника про початок процедури примусового виконання виконавчого документу унеможливлює ухилення від його виконання, оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 у 2019 році отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження та отримував виклики до ВДВС, а без підтвердження направлення боржнику вказаних постанови та викликів, відсутні підстави вважати, що боржник систематично ухиляється від виконання рішення суду.

Тобто, в матеріалах справи відсутні документальні докази направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, отримання ним даної постанови, документів виконавчого провадження та викликів до державного виконавця за період здійснення виконавчого провадження.

Також, суд звертає увагу, що державним виконавцем не були вжиті всі достатні заходи по встановленню фактичного місця проживання чи перебування боржника, у тому числі здійснення запиту до Департаменту інформаційних технологій УМВС України щодо витребування інформації про те, чи перебуває боржник на обліку в органах внутрішніх справ; чи не оголошений він у розшук в рамках кримінального провадження, а також відомості з приводу перебування в місцях позбавлення волі; чи не притягувався боржник до адміністративної відповідальності; витребування інформації з ДРАЦС щодо внесення змін у будь-які актові записи боржника (одруження, зміна прізвища, смерть), передбачених «Інструкцією з організації примусового виконання рішень» та Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, враховуючи введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022 та Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», державним виконавцем не були вжиті заходи щодо звернення до відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо з`ясування перебування ОСОБА_1 на обліку в РТЦК та СП та чи останній не призивався до лав Збройних сил України за мобілізацією.

Суд звертає увагу, що розшук боржника є істотним втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод ( Рим, 04.ХІ.2950 р.), і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Також суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у п.33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України» за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Верховий Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2019 розглянув справу №21/303-08 та встановив, що висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника та його майна може бути обґрунтований лише тоді, коли виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Невиконання виконавчого напису хоч і зачіпаються законні права стягувача, але з боку державного виконавця належного доказового обґрунтування неможливості виконання рішення та необхідності оголосити боржника в розшук не надано, а сам факт наявності заборгованості не дає підстав для задоволення подання про розшук боржника.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням відсутності належних та допустимих доказів обізнаності боржника про примусове виконання рішення суду, ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань та ухилення боржника від явки до виконавця, а також відсутності відомостей, які підтверджують вичерпність заходів, вжитих приватним виконавцем щодо встановлення місця проживання (перебування) боржника, суд дійшов висновку, що подання приватного виконавця є передчасним і необґрунтованим.

Також суд зауважує, що спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства юстиції України від 30.01.2018 № 64/261/5 затверджено Порядок взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів. Частиною 4 розділу V вказаного Порядку встановлено, що за рішенням суду та у встановленому законодавством порядку органи (підрозділи) поліції здійснюють розшук боржника чи дитини.

В поданні про розшук боржника орган ВДВС не вказує якому органу необхідно доручити виконання ухвали про розшук боржника.

За таких обставин суд не вбачає достатніх підстав для оголошення розшуку боржника, у зв`язку з чим в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.77, 80, 428 ЦПК України, ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Старобільського відділу державної виконавчої служби у Старобільському районі Луганської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 - відмовити.

На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду може бути подано апеляційну скаргу. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Я. Ю. Костеленко