Справа № 345/828/26
Провадження № 2/345/1174/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2026 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючої судді Кардаш О.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом в інтересах ФОП ОСОБА_1 , в якому просили стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 414,38 грн., яка складається з 414,38 грн. за житлово-комунальні послуги за період з квітня 2019 року до квітня 2021 року та судові витрати в розмірі 8331,20 грн.

Ухвалою суду від 16 лютого 2026 року відкрите провадження у справі та справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_3 09.03.2026 року подала заяву, згідно якої не підтримує позовних вимог унаслідок задоволення їх Відповідачем, і просять прийняти відмову позивача від позову у зв`язку з непідтриманням своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову та відкриття провадження у справі. Також, при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1 331,20 грн., та на підтвердження розміру понесених витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, просили долучити до матеріалів справи копію акт №389 від 09.03.2026р. здачі - приймання до договору про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025р на загальну суму за професійну правничу допомогу в розмірі 3 082,88 грн. Враховуючи те, що позивачем фактично понесені судові витрати у даній справі, відтак просять суд їх стягнути на користь Позивача із Відповідача, оскільки останній задовольнив позовні вимоги лише після пред`явлення Позивачем позову до суду та відкриття провадження у даній справі. Розгляд справи просила проводити без її участі .

10.03.2026 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив, у відповідності до якого просить провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрити на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, відмовити у стягненні із ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі та судові витрати зі сплаченого судового збору покласти на Сторони у рівному обсязі. Відзив мотивовано тим, що з метою врегулювання даного спору до вирішення справи по суті та ухвалення судового рішення, Відповідач сплатила заборгованість за надані житлово комунальні послуги з вивозу сміття у повному обсязі. Дана обставина підтверджується Квитанцією No- від 08.03.2026. Однак, з огляду на ціну позову - 414,38 грн., заявлені витрати на правничу допомогу складають 1689% від ціни позову. Заявлений розмір витрат на правову допомогу суперечить засадам ЦПК, закріпленим у с. 137, 141 ЦПК України, а саме щодо співмірності, складності справи, та витраченим часом. Тому, при визначені розміру витрат на професійну правничу допомогу просить також врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка сформульована у постанові від 16.11.2022 (справа № 922/1964/21) та дозволяє суду навіть з власної ініціативи зменшити розмір витрат на таку допомогу. Також зазначає, що сам представник Позивача, що подавав позовну заяву - Пігулевська Є. М. діє на підставі довіреності, не має статусу адвоката, не перебуває у трудових відносинах із адвокатом та не є помічником адвоката Біжко Ю. О., яка, відповідно уповноважена на надання професійної правничої допомоги. Дана обставина підтверджується Витягом з ЄРАУ, відповідно до якого у адвоката Біжко Ю. О. відсутні будь - які помічники. Таким чином, Позивачем не доведено факту отримання професійної правничої допомоги від Адвокатського б`юро Юлії Біжко (). Натомість, всі процесуальні дії (подача позовної заяви, клопотань, та інших заяв) вчинені іншою особою, яка не є ні помічником адвоката, ні працівником Адвокатського б`юро Юлії Біжко (код ЄДРПОУ - 45528690), відтак такі дії свідчать про надання правничої допомоги третьою особою, а подання документів про отримання правничої допомоги іншою особою є способом "надмірного збагачення" та спробою Позивача ввести суд в оману задля для отримання компенсації витрат на послуги, що не були надані відповідним суб`єктом. Окрім того, відповідно до приписів ч.1,3 ст. 142 ЦПК України). ЦПК України у разі відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті тощо суд у відповідній ухвалі чи рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Якщо позивач не підтримує своїх вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Отже, за загальним правилом, яке викладене у ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову такому позивачу повертається з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (друга половина стягується з відповідача на загальних підставах).

З огляду на викладене, враховуючи заяву представника позивача про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову та вирішення питання про стягнення судових витрат, заяву представника відповідача, щодо невизнання вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом .

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (ст. 255 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як встановлено матеріалами справи, сторони вирішили даний спір в добровільному порядку: відповідач добровільно задовільнив позовні вимоги позивача та сплатив заборгованість у розмірі 414,38 грн. за житлово-комунальні послуги за період з квітня 2019 року по квітень 2021 року, в зв`язку з чим представник останнього відмовилася від позову.

За таких обставин суд вважає, що слід прийняти відмову представника позивача від позову, оскільки вона не суперечить закону та інтересам сторін і з цих підстав провадження у справі закрити, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та з відповідача на корить позивача слід стягнути судові витрати, а саме 50 відсотків судового збору, який сплачено на підставі платіжної інструкції №1031 від 04.02.2026 року.

Окрім того, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3464,18 грн.

Згідно ч. 3 ст.142ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

За змістом наведеної норми при відмові позивача від позову на користь позивача присуджується стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача у разі, якщо він не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі №461/4349/23 (провадження №61-1св24), тлумачення зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Тобто друге речення частини третьої статті 142ЦПК України повинно застосовуватися у системному зв`язку із першим реченням, де йдеться про відмову від позову позивача.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги позивача про стягнення заборгованості задоволено відповідачем вже після звернення до суду з відповідним позовом та до ухвалення рішення суду і вирішення спору, а закриття провадження у справі у зв`язку із цим провадження у справі зумовлено фактом задоволення відповідачем заявлених вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що представник позивача у позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

У заяві про закриття провадження у справі представником позивача зазначено клопотання про долучення до матеріалів справи копії акту №389 від 09.03.2026 року здачі-приймання до договору про наданні професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025 року на загальну суму 3 082,88 грн.

Однак, при дослідженні матеріалів справи судом встановлено відсутність вказаного акту.

На підтвердження понесених витрат представником позивача до позовної заяви долучено копія договору про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025р,додатка №1 та додаток №2 від 14.07.2025р. до договору про надання професійної правничої допомоги №1401 від 14.07.2025р.

Однак, договір та додатки не містять інформації щодо надання правничої допомоги у вказаній справі чи участі адвоката АБ «Юлії Біжко» у справі як представника позивача.

Представництво інтересів позивача здійснює ОСОБА_3 на підставі довіреності, виданої ФОП Галкіним Г. від 07.11.2025 року .

Будь-яких інших доказів (договорів, рахунків тощо), актів виконаних робіт на підтвердження обґрунтованості вимог про стягнення судових витрат на правничу допомогу представником позивача не надано.

Відтак, з огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, оскільки такі всупереч вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України не підтверджені належними доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 142, 255 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - закрити.

Повернути з рахунку отримувача коштів Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківської області з державного бюджету - Галкіну Геннадію Олеговичу (рахунок НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», код платника , ФОП ОСОБА_1 ) 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 665,60 гривень, який сплачено на підставі платіжної інструкції №1031 від 04.02.2026.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 - 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 665,60 гривень, який сплачено на підставі платіжної інструкції №1031 від 04.02.2026.

Роз`яснити сторонам, що у відповідності до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: