Номер провадження № 2/521/1278/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників справи:

від Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» Солоненко Н.С., яка діє на підставі довіреності;

від ОСОБА_1 не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» (04073, м. Київ, вул. Рилеева, 10 а, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором про надання послуг

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У жовтні 2025 року через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» звернулося до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг у розмірі 15910 грн. 39 коп. та стягнення витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 є споживачем послуг філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № НОМЕР_2 та Договором про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, водовідведення гарячої води № 21418 від 01.01.2008 року.

За доводами позивача, водоканал надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 , за які вона у відповідності з п.5 ч. 47 Правил повинна сплачувати за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.

Позивач зауважив, що нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до показань приладу обліку та норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 року та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 16.12.2020 року № 2499.

За твердженнями позивача, ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомості за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав. А нарахування по особовому рахунку в період до листопада місяця 2022 року проводилося відповідно до показань приладу обліку, який було прийнято на абонентський облік відповідно до Акту б/н 21.04.2008 року, Акту №3355/Л від 26.12.2022 року.

Позивач вказав, що контрольна зйомка показань приладу обліку не проведена, тому керуючись чинними нормами законодавства з грудня місяця 2022 року нарахування по особовому рахунку НОМЕР_2 проводяться відповідно до кількості осіб, що проживають за адресою. Так, як вказано позивачем, в період до липня 2025 року нарахування проводилося на 3-х осіб (згідно Довідки (Виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку від 02.06.2008 року), а з серпня 2025 року нарахування на одну особу, відповідно до Акту № 1516/Л від 22.08.2025 року, оскільки при обстеженні встановлено, що за відповідною адресою проживає 1 особа.

Щодо нарахування за послуги водопостачання та водовідведення по нормі споживання позивач вказав, що прилад обліку за адресою АДРЕСА_2 було встановлено згідно із Актом 21.04.2008 року, дані про повірку лічильника в наступному в розпорядженні філії «Інфоксводоканал» - відсутні, відтак, нарахування ОСОБА_1 за надані послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою АДРЕСА_2 відповідають вимогам чинного законодавства.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 України.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 05.11.2025 року у справі №521/18628/25 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з повідомленням сторін.

11.12.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 83068), у якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи.

Зокрема, за доводами відзиву відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, першочергово наголосила, що дійсно укладала з позивачем договір на надання послуг з водопостачання та їй було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_3 . При цьому, як зауважила відповідач, розрахунок споживання холодної води здійснюється по показам приладів обліку, яким обладнано квартиру, та який повірено вчасно.

Здійснивши відповідні розрахунки, відповідач звернула увагу суду на ту обставину, що на даний час, сума боргу за послуги з надання водопостачання складає 2455 грн. 53 коп., що підтверджується наданими нею документами.

Разом з тим, відповідач вважає, що нарахування за нормами споживання, здійснені позивачем на підставі актів від 26.12.2022 року №3355/Л та від 22.08.2025 року №1516/Л не є корректними, оскільки відповідач з 19.03.2019 року зареєстрована у АДРЕСА_1 , за яким останній позивачем було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_4 . Проте, позивачем, на одних і тих же осіб також нараховувалися витрати за водоспоживання в тому числі і за новою адресою проживання відповідача.

Як зазначено відповідачем, увесь, вказаний позивачем спірний період нарахування за надані ним послуги з водопостачання, за адресою: АДРЕСА_2 фактично мешкає одна особа син відповідачки ОСОБА_2 , поряд з цим, у вказаній квартирі також зареєстрована донька відповідачки ОСОБА_3 , яка наразі мешкає також за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами розрахунки заборгованості, здійснені останнім, які по суті є припущеннями, з огляду на що, позовні вимоги задоволення не потребують.

В судовому засіданні, яке відкладалося, представник позивача підтримала доводи та вимоги позову, з мотивів, викладених письмово.

Також, в судовому засіданні представник позивача надала суду також письмові пояснення, у яких також підтримала свою позицію, заявлену раніше щодо предмету і підстав позову, зокрема щодо того, що оскільки договір на водопостачання укладено було саме між позивачем та відповідачем, та остання не зверталася до Водоканалу про зміну адреси проживання. Письмові пояснення судом було долучено до матеріалів цивільної справи.

Також, в судовому засіданні представником позивача будь-яких інших клопотань та заяв суду заявлено не було.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно.

Суд, дослідивши письмові докази по справі на підтвердження обставин викладених у позові та на спростування позовних вимог в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, заслухавши усні пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг задоволення не потребують, з огляду на таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 13.10.2025 року вбачається, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності (по 1/3 частині) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з 17.04.2007 року на підставі свідоцтва про право власності, р. 3-25074, від 02.02.2007 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради.

З Довідки ДНАП про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 27.11.2025 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2 з 29.11.2000 року та ОСОБА_3 з 19.08.2009 року.

01.01.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг водопостачання та водовідведення, водовідведення гарячої води, відповідно до умов п. 1.1. якого виконавець надає послуги по наданню споживачу холодної води у відповідності до ДСТУ 2874-72 за адресою: АДРЕСА_2 .

З Акта від 21.04.2008 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 представником підрядної організації КП «Сервісний» була виконана заміна пристрою обліку води, номер пломби: 1516925, показники на момент встановлення: 00051, наступний строк повірки лічильника ІІ кв. 2011 року.

Згідно акта №3355/Л від 01.12.2022 року, складеного представником абонентського відділу Хаджибейського району старшим контролером ОСОБА_4 , контрольна зйомка не проведена у зв`язку із відсутністю абонента, залишено припис з проханням повідомити дату та час проведення контрольної зйомки.

Згідно акта №1516/Л від 01.08.2025 року, складеного представником абонентського відділу Хаджибейського району старшим контролером Людмилою Москалу, при обстеженні встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 мешкає одна особа.

Згідно довідки (виписки із домової книги про склад сім`ї) №1162 від 02.06.2008 року, особистий рахунок відкрито на ОСОБА_1 , на житловій площі проживають та зареєстровані три особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Відповідно до розрахунку заборгованості за особовим рахунком НОМЕР_2 , відкритим на ОСОБА_1 (мешканців 3), за період з 01.02.2022 року по 30.09.2025 року, позивачем нараховано заборгованість у розмірі 15910 грн. 39 коп.

Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_1 здійснювала протягом спірного періоду платежі за надані позивачем послуги у розмірі 5850 грн.

Відповідно до наявних у матеріалах справи платіжних інструкцій від 04.09.2025 року, 30.01.2024 року, 22.03.2024 року, 30.05.2024 року, 05.07.2024 року, 19.11.2024 року, 22.01.2025 року, 30.03.2025 року, 13.05.2025 року, 04.07.2023 року, відповідачем за адресою АДРЕСА_2 було здійснено оплати згідно лічильника за особовим рахунком НОМЕР_3 на загальну суму 5850 грн.

Також у матеріалах справи наявні рахунок повідомлення «Герц» №2727 від 07.10.2022 року станом на 01.10.2022 року, на загальну суму 16890 грн. 11 коп., з яких, за особовим рахунком НОМЕР_3 рахується заборгованість 464 грн. 85 коп., а також рахунки на оплату за особовим рахунком НОМЕР_4 .

Окрім того, у матеріалах справи наявна довідка про місце проживання та склад сім`ї від 26.03.2019 року, видана головою правління ОСББ «Фонтанська дорога 30/32» про те, що ОСОБА_1 є уповноваженим власником квартири АДРЕСА_4 .

Інших належних та допустимих доказів стосовно наявних між сторонами правовідносин, матеріали цивільної справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми нарахованої останнім заборгованості за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення за період з лютого 2022 року по вересень 2025 року.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права, на підставі яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті.

Як встановлено судом у даній справі, правовідносини між сторонами є цивільно-правовими та виникли, як вважає позивач, з приводу невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо повної та своєчасної сплати за отримані послуги з водопостачання, як житлово-комунальні послуги.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 1 вказаного Закону, визначено, що виконавцем є суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно із ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Згідно із ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - послуга по централізованому водопостачанню надається своєчасно, безперервно, належної якості та підлягає оплаті. Статтею 22 цього Закону передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів та послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Пунктом 4.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) забороняється будь-яке самовільне приєднання об`єктів водоспоживання до діючих систем централізованого водопостачання та водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньо будинкових мереж або до мереж споживачів).

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно , виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У даній справі судом встановлено, що 01.01.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг водопостачання та водовідведення, водовідведення гарячої води, відповідно до умов п. 1.1. якого виконавець надає послуги по наданню споживачу холодної води у відповідності до ДСТУ 2874-72 за адресою: АДРЕСА_2 .

З Акта від 21.04.2008 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 представником підрядної організації КП «Сервісний» була виконана заміна пристрою обліку води, номер пломби: 1516925, показники на момент встановлення: 00051, наступний строк повірки лічильника ІІ кв. 2011 року.

Згідно акта №3355/Л від 01.12.2022 року, складеного представником абонентського відділу Хаджибейського району старшим контролером Наталією Райковою, контрольна зйомка не проведена у зв`язку із відсутністю абонента, залишено припис з проханням повідомити дату та час проведення контрольної зйомки.

Згідно акта №1516/Л від 01.08.2025 року, складеного представником абонентського відділу Хаджибейського району старшим контролером Людмилою Москалу, при обстеженні встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 мешкає одна особа.

Згідно довідки (виписки із домової книги про склад сім`ї) №1162 від 02.06.2008 року, особистий рахунок відкрито на ОСОБА_1 , на житловій площі проживають та зареєстровані три особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Відповідно до розрахунку заборгованості за особовим рахунком НОМЕР_2 , відкритим на ОСОБА_1 (мешканців 3), за період з 01.02.2022 року по 30.09.2025 року, позивачем нараховано заборгованість у розмірі 15910 грн. 39 коп.

Водночас, судом також встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 13.10.2025 року, квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності (по 1/3 частині) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з 17.04.2007 року на підставі свідоцтва про право власності, р. 3-25074, від 02.02.2007 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач у даній справі є співвласником 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 . Іншими співвласниками вказаної вище квартири є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно (ч. 1 ст. 50 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду заяви за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмет спору та підстави позову є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 року у справі № 127/93/17-ц, у постанові Верховного Суду від 26.03.2025 року у справі №208/6104/22.

Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 року у справі № 910/15792/20).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Верховного Суду від 18.10.2023 року у справі № 300/808/19, від 07.12.2023 року у справі № 363/2300/20, від 13.12.2023 року у справі № 753/8710/21).

Відтак, у даній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» до ОСОБА_1 , зважаючи на те, що остання є співвласницею квартири, мають залучатися як співвідповідачі інші співвласники квартири.

Так, до комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений статтею 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, крім того, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", ст. 360 Цивільного кодексу України усі власники житлових та нежитлових приміщень зобов`язані, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, сплачувати кошти за спожиті житлово-комунальні послуги.

Законом України "Про житлово-комунальні послуги", а саме ст. 13, п. 1 ч. 1 ст. 20 визначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

В ухвалі ВССУ від 20.11.2013 року по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа.

Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ЖК України).

У даній справі судом встановлено, що заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків інших осіб, які не залучені до участі у справі в якості відповідачів за клопотанням позивача, а тому, не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення. Без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 28.10.2020 року у справі № 761/23904/19, від 20.01.2021 року у справі 203/2/19).

Таким чином, враховуючи встановлені судом у даній справі обставини, суд, визначивши характер спірних правовідносин, їх правову кваліфікацію, мету, яку має на меті досягти позивач, та встановивши суб`єктний склад таких правовідносин виснує про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку визначеним саме позивачем неналежним суб`єктним складом у справі.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог позивача, питання щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин у даному разі не вирішується.

Згідно положення п. 2 ч. 1 ст.141 ЦПК України, судові витрати понесені з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст.4, 5, 12, 13, 76, 82, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» (04073, м. Київ, вул. Рилеева, 10 а, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором про надання послуг залишити без задоволення.

Судові витрати понесені з розглядом справи віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та проголошено в судовому засіданні 16.02.2026 року.

Повний текст рішення суду складено та підписано 16.02.2026 року.

Суддя: Н.О. Шевчук