С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
В справі 760/4308/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

11 березня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» про стягнення безпідставно набутих коштів.

ІI. Описова частина

В лютому 2024 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» про стягнення безпідставно набутих коштів.

Свої вимоги Позивачка мотивувала наступним.

24 травня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис №51686 про стягнення з ОСОБА_3 (нині ОСОБА_1 , прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 05.11.2022) на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості в сумі 60238,50 грн та 750,00 грн за вчинення виконавчого напису.

15 липня 2021 року Новоград-Волинським відділом ДВС у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_3 з виконання зазначеного виконавчого напису.

07 жовтня 2021 року з рахунку ОСОБА_3 в АТ «Універсал Банк» були списані кошти в сумі 67294,35 грн., з яких: 60988,50 грн. - перераховано на користь стягувача ТОВ «ВЕЛЛФІН»; 6098,85 грн. - перераховано як виконавчий збір; 69,00 грн. та 138,00 грн. - перераховано як витрати виконавчого провадження. 01 листопада 2021 року Новоград-Волинським відділом ДВС було винесено постанову про зняття арешту з рахунків боржника та закінчення виконавчого провадження.

Позивачка зазначає, що не погоджуючись із діями стягувача щодо вчинення виконавчого напису, вона подала позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року по справі №760/26412/21 позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено: визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Грисюк О.В. 24 травня 2021 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості. Вказане рішення набрало законної сили 02 серпня 2023 року.

У зв`язку з визнанням виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, Позивачка просить стягнути з ТОВ «ВЕЛЛФІН» 60988,50 грн. як безпідставно набуті кошти відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України.

Крім того, Позивачка просить стягнути з Відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України компенсацію за прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення безпідставно набутих коштів за період з 02.08.2023 по 21.02.2024 у вигляді 3% річних в сумі 1022,60 грн та інфляційних втрат в сумі 910,08 грн.

22 лютого 2024 року позовна заява надійшла до Солом`янського районного суду міста Києва та автоматизованим протоколом розподілу судових справ між суддями головуючим визначено суддю Коробенка С.В.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідач відзиву на позов не подав.

ІІІ. Мотивувальна частина

Вивчивши письмові докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Позивача виходячи з наступного.

24 травня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис №51686, за яким у безспірному порядку запропоновано стягнути з ОСОБА_3 (нині ОСОБА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором №158335 від 20 березня 2017 року.

15 липня 2021 року Новоград-Волинським відділом ДВС у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_3 з виконання зазначеного виконавчого напису.

Встановлено, що 07 жовтня 2021 року з рахунку ОСОБА_3 в АТ «Універсал Банк» були списані кошти в загальній сумі 67294,35 грн, з яких 60988,50 грн перераховано на користь стягувача - ТОВ «ВЕЛЛФІН».

Встановлено також, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року по справі №760/26412/21 було задоволено позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Грисюк О.В. 24 травня 2021 року. Рішення суду набрало законної сили 02 серпня 2023 року.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи-набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15.

Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року по справі №201/6498/20 дійшов висновку про те, що судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі №910/16664/18.

Згідно з ч. 5 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.06.2019 у справі №914/908/18).

Отже, вищевказаним рішенням суду підтверджується, що правова підстава, на якій було набуте майно, відпала, що в свою чергу вказує на обов`язок Відповідача повернути безпідставно набуте майно Позивачу.

Відтак, вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «ВЕЛЛФІН» безпідставно набутих коштів в розмірі 60988,50 грн. (в межах коштів, стягнутих на підставі виконавчого напису нотаріуса) є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно із частиною другою статті 1214 Цивільного кодексу України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).

Стаття 625 Цивільного кодексу України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (п. 26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №758/1303/15-ц).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 по справі №910/10156/17, від 16.05.2018 по справі №686/21962/15-ц суд касаційної інстанції застосував до спірних правовідносин положення статті 625 ЦК і навів правовий висновок про те, що у наведеній нормі визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У постанові від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (пункт 6.20).

Таким чином, у справі №910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття «проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами» та «проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами», причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною другою статті 625 ЦК України.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно набутих або збережених грошових коштів, нараховуються 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, оскільки боржником порушено позадоговірне (деліктне) грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України.

Отже, правова підстава, за якої Відповідачем було набуто кошти в сумі 60988,50 грн, відпала з дати набрання законної сили рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року по справі №760/26412/21, тобто з 03 серпня 2023 року.

Таким чином, починаючи з 02.08.2023 у Позивачки виникло право нарахувати 3% річних та інфляційні втрати на суму отриманих Відповідачем коштів у сумі 60988,50 грн, оскільки кошти не були їй повернуті.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з 02.08.2023 по 21.02.2024 (межі позовних вимог), наданий ОСОБА_1 , судом перевірено та є вірним та складається із сум:

- 1022,60 грн - 3% річних за користування чужими грошовими коштами;

- 910,08 грн - інфляційні втрати.

Вимоги про стягнення вказаних сум суд вважає обґрунтованими, а тому вони також підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 15, 16, 18, 625, 1212, 1214 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76-82, 109, 110, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 60988 (шістдесят тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн 50 коп., 3% річних в розмірі 1022 (одна тисяча двадцять дві) грн 60 коп., інфляційні втрати в розмірі 910 (дев`ятсот десять) грн 08 коп., а всього - 62921 (шістдесят дві тисячі дев`ятсот двадцять одна) грн 18 коп.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат, пов`язаних із розглядом справи, в сумі 1211 грн 20 коп.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», адреса: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48; .

Суддя: