Провадження № 2/175/2402/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"06" березня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніповський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Яшиної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Слобожанське в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Краматорської міської ради, Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Краматорської міської ради, Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком.

В позові позивач зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2018 року та до 2021 року. Від фактичних шлюбних відносин сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Малолітня дитина з моменту її народження і до теперішнього часу мешкає разом з позивачем. 3 моменту народження і до 01.03.2022 року малолітні дитина була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та проживала разом з батьком. У зв`язку з бойовими діями малолітня дитина ОСОБА_3 разом з бабусею виїхала за межи Донецької області і по теперішній час мешкає з Позивачем (батьком) за адресою : АДРЕСА_2 .

Малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повністю знаходиться на забезпеченні Позивача і під піклуванням лише Позивача.

Вказує, що відповідачка зловживає алкогольними напоями і навіть декілька разів знаходилась на лікуванні в КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги».

Також, звертає увагу суду на рішення суду Краматорського міського суду Донецької області від 19.01.2021р. у справі №234/592/21 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення по ст. 173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення України (вчинення домашнього насильства).

Вважає, що проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з Відповідачкою призведе до негативних наслідків.

З огляду на викладене у позовній заяві, ОСОБА_1 вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ним, як батьком, про що і просить суд.

Представник позивача надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Позивач та представник позивача у минулому судовому засіданні позов підтримали. надали пояснення щодо позову, просчили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв не надавала.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Кам`янської міської ради про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Краматорської міської ради у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв не надавав.

Представник третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_3 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв не надавав.

Вислухавши учасників судового провадження, заслухавши думку дитини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1423.

Відповідно до довідки-характеристики від 02.09.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує Комунальний заклад «Заклад дошкільної освіти (ясла - садок) комбінованого типу №44 «Лелека» Кам?янської міської ради з 30.01.2023р. Документи стосовно влаштування малолітньої дитини до закладу дошкільної освіти були підготовлені та надані ОСОБА_1 (батьком). Батько має постійний зв?язок з вихователями, приділяє належну увагу вихованню сина. З мамою ОСОБА_2 за період відвідування дитиною закладу спілкування відбувалось дуже рідко. Мати дитиною майже не цікавилась і до ЗДО №44 «Лелека» приходила дуже рідко.

Згідно справки виданої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спостерігається у приватному кабінеті ФОП ОСОБА_4 з 2022р. і по теперішній час. ОСОБА_2 участі в житті, нагляду і лікуванні не приймала.

Крім того, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує секцію кіокушин-кан карате з 31.10.2023р. у м. Кам?янське. Реєстрацію на відвідування секції та фінансове забезпечення здійснюється позивачем, що підтверджується довідкою №08/12-2 від 12.08.2024р.

Відповідно до довідки виданої ТОВ «Грін Трейд Оіл», позивач працює на ТОВ «Грін Трейд Оіл» та займає посаду директора. Посадовий оклад становить 12 500,00 грн.

З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, вбачається, що зі слів ОСОБА_1 з`ясовано, що мати дитини ОСОБА_2 на протязі тривалого часу не виконує свої батьківські обов`язки та дитина мешкає разом з ним з народження. На запитання членів комісії, що є причиною подання позову до суду щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , 2019 р.н. разом з ним, ОСОБА_1 не відповів та наявність спору не довів. З огляду на викладене у висновку, орган опіки та піклування вважає визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 не доцільним.

Заслухана в судовому засіданні дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності психолога ОСОБА_6 , пояснив суду, що проживає разом з татом, ОСОБА_7 та її сином ОСОБА_8 . Був з мамою без тата у Кременчуці у баби, все було нормально, це було один раз коли вона про нього піклувалась. На питання з ким би хотів проживатии відповів, що з татом, проте з мамою теж хотів би бути, особливо з дідусем у Франції. Мама йому телефонувала, але нечасто.

Судовим наказом від 24.12.2025 року у справі №175/21832/25, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви до суду, а саме з 23.12.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 3 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що на момент звернення до суду з позовом дитина й так фактично проживала і наразі продовжує проживати з батьком. Даний факт був встановлений письмовими доказами та підтверджений у судовому засіданні.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що спір має бути «реальним» та «серйозним»; він може стосуватися не лише фактичного існування права, але і його обсягу та способу здійснення; і, насамкінець, результат провадження повинен мати «безпосереднє вирішальне значення» для відповідного права, при цьому самих лише опосередкованих зв`язків або непрямих наслідків для застосування пункту 1 статті 6 Конвенції недостатньо (рішення у справі «Бака проти Угорщини» (Baka v. Hungary), пункт 100, та рішення у справі «Денісов проти України» [ВП] (Denisov v. Ukraine) [GC], заява № 76639/11, пункт 44, від 25 вересня 2018 року).

Суд вирішує спір, що реально виник, і не робить припущень щодо обставин і фактів, які ще не виникли та не регулює правовідносин щодо обставин проживання дитини, які не існують. За відсутності позову одного з батьків, з яким не проживає дитина, не вимагається підтвердження судом факту наявності в одного з батьків права на визначення місця проживання дитини, визнання такого права тощо, для цього відсутні процесуально-правові підстави. Звернення до суду про вирішення спору одного з батьків, право якого не порушено, дає підстави для відмови у задоволенні позову.

Суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради щодо недоцільності визначення місця проживання дитини разом з батьком, оскільки він в повній мірі відображає обставини, що склалися між сторонами.

Так, позивачем не надано жодних доказів на обґрунтування обставин, викладених у позові, зокрема, доказів вчинення позивачу перешкод з боку відповідача щодо проживання з ним спільного сина, що свідчить про відсутність реального спору між сторонами і недоведеність порушення прав позивача.

Подібний висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10.07.2024 у справі №127/16211/23.

За встановлених обставин у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, між батьками дітини виник спір саме щодо його місця проживання, оскільки мати дитини не вимагає від батька дитини змінити його місце проживання, не порушує в судовому порядку питання щодо відібрання дитини у позивача, не зверталася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з собою.

Таким чином, судом під час розгляду цієї справи не встановлено і позивачем не доведено, що його права порушені. А відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК України до суду особа має право звернутися, якщо її права порушені, невизнані або оспорюються. Жодну із цих дій відповідач не вчиняла.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про визначення місця проживання дитини заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та принаймні існувати на час вирішення справи в суді.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 76-83, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Краматорської міської ради, Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. М. Білоусова