Справа № 585/3721/25
Номер провадження 2/585/66/26
У Х В А Л А

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Цвєлодуб Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Салій О.І.,

розглянувши у судовому засіданні позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання укладеною додаткової угоди та визнання відсутнім права оренди, скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2025 року представник позивача ТОВ «Райз-Схід» Саєнко О.О. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання укладеною додаткової угоди та визнання відсутнім права оренди, скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 01 грудня 2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

05 лютого 2026 року від представника позивача Саєнка О.О. до суду надійшла заява, в якій просив прийняти відмову від позову, провадження у справі закрити, повернути з державного бюджету України ТОВ «Райз-Схід» 50% сплаченого судового збору в розмірі 3 633,60 грн.

12 лютого 2026 року від відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до суду надійшла заява, в якій просили судові засідання по справі проводити без їх участі та за відсутності їх представника адвоката Цимбала В.І., просили розглядати справу по суті та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених ними у відзивах на позов та стягнути з позивача на їх користь понесені судові витрати.

Суд, розглянув заяви, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Принцип диспозитивної полягає, зокрема, у тому, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно положень ч.ч. 1-3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Підстав для не прийняття заяви про відмову від позову судом не встановлено, оскільки вказаним правом наділений саме позивач.

Відмова позивача від позову - це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу.

Оскільки представник позивача направив до суду заяву про відмову від заявлених позовних вимог, просив суд прийняти відмову від заявлених позовних вимог, викладених у позовній заяві та закрити провадження у цій цивільній справі, то суд вважає, що на підставі ст. 206 ЦПК України необхідно прийняти відмову представника позивача від заявлених позовних вимог, викладених у поданій до суду позовній заяві та закрити провадження у цивільній справі за вказаним позовом.

Причини відмови від позову, з урахуванням принципу диспозитивності, не повинні оцінюватися судом.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Отже, підставами закриття провадження в справі є обставини, які підтверджують: 1) неправомірність виникнення процесу, 2) неможливість його подальшого продовження, 3) недоцільність його продовження. Тому закриття провадження в справі виключає можливість повторного порушення в суді тотожної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

За таких обставин, враховуючи що відмова від позову є правом позивача, у суду відсутні підстави не прийняти відмови позивача від позову, тому у задоволенні зави відповідачів про продовження розгляду справу по суті слід відмовити, а клопотання представника позивача про відмову від позовних вимог задовольнити, провадження по справі закрити.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Суд, вивчивши клопотання представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе прийняти відмову від позову та на підставі ст.255ЦПК України закрити провадження у справі, оскільки це право позивача, підстав для неприйняття такої відмови судом не встановлено, відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права сторін. Крім того позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч. 6 ст.142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тобто відповідачі мають право заявити вимоги про компенсацію здійснених ними витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача у разі закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 206,255,256,259,260 ЦПК України, ч.3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» суд -

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову від позовних вимог та закрити провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання укладеною додаткової угоди та визнання відсутнім права оренди, скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Роз`яснити положення ч. 2 ст. 256 ЦПК України, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повернути з державного бюджету України ТОВ «Райз-Схід» (юридична адреса: 37200, Полтавська обл., Миргородський р-н, місто Лохвиця, вул. Аеродромна, будинок 1/1, код за ЄДРПОУ 4 41104731) 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно платіжної інструкції №17326 від 26 вересня 2025 року про сплату судового збору на суму 7267 грн. 20 коп., тобто в розмірі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп.

У стягненні судових витрат з ТОВ «Райз-Схід» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - відмовити.

Роз`яснити відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 положення ч. 5 ст. 142 ЦПК України, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Роменського міськрайонного суду Г. О. Цвєлодуб