Справа № 298/1439/25
Номер провадження 2/298/359/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Ротмістренко О.В.,

за участі: секретаря судового засідання Хомин Л.Р.,

представника позивача - Довганич О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Великий Березний в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2025 року орган опіки та піклування Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області звернувся в суд з вказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 14 серпня 2025 року до служби у справах дітей Костринської сільської ради надійшло усне звернення старости Вишківського старостинського округу про те, що за адресою АДРЕСА_1 (місце тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб) ОСОБА_1 завдала тілесних ушкоджень своєму малолітньому сину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На місце події відразу викликали швидку допомогу та працівників відділення поліції №2 Ужгородського району, складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини та акт обстеження умов проживання. На місці події дитині було надано першу медичну допомогу, а далі доставлено до ВП «Дитяча клінічна лікарня» КНП «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня», де дитина проходила стаціонарне лікування. За вказаним фактом СД ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області 14.08.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, пов`язаного із домашнім насильством.

15.08.2025 на засіданні виконавчого комітету прийнято рішення № 79 «Про відібрання з позбавленням батьківських прав малолітнього ОСОБА_2 ».

Як зазначив позивач, у ОСОБА_1 більше дітей немає, малолітнього сина ОСОБА_2 відповідач виховувала сама. За твердженнями позивача, такі дії матері є жорстоким поводженням з дитиною, що створює загрозу життю та здоров`ю останньої. Наведені факти згідно з позицією позивача свідчать про свідоме нехтування відповідачем обов`язками щодо виховання, утримання дитини та захисту її прав, що, в свою чергу, є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Зважаючи на наведене, позивач просив суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_2 та стягнути з відповідача на користь сина аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

08.12.2025 представником позивача надіслано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії вироку Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25.11.2025 у справі № 298/1592/25, згідно з яким відповідача ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 04.11.2025 провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22.12.2025 закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні з викликом сторін.

В судовому засіданні, призначеному до розгляду на 04.03.2026, представник позивача ОСОБА_3 вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала, просила такі задовольнити. При цьому вказала, що відповідач поїхала проживати в іншу область та сином взагалі не цікавиться та не відвідує.

У судові засідання, призначені до розгляду на 16.01.2026 та 29.01.2026, 17.02.2026 та 04.03.2026, відповідачка ОСОБА_1 , будучи повідомленою про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, не з`явилася про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надсилала та не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву. В силу положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд постановив судове засідання проводити без участі відповідача, яка, будучи повідомленою про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку, повторно не з`явилася в судове засідання та не повідомила про поважність причин своєї неявки.

За наслідком розгляду даної справи, суд, перейшовши до стадії ухвалення судового рішення, відповідно до положень ч. 1 ст. 244 ЦПК України відклав судове засідання до 16 .03.2026 до 13 год. 00 хв. для ухвалення та проголошення судового рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, суд встановив таке.

Як убачається зі свідоцтва про народження (повторно) серії НОМЕР_1 від 11.12.2023, відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана обставина підтверджується також даними, що містяться в повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 7 від 28.09.2023, де матір`ю останнього значиться відповідачка, батьком - ОСОБА_4 . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 15.08.2025 № 2025/011614951 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно з довідками від 28.09.2024 № 2102- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та від 28.09.2024 № 2102- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 .

14 серпня 2025 року у сина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зафіксовано тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин голови, обличчя, передньої поверхні шиї, грудної клітки, підшкірна гематома голови, обличчя, передньої поверхні шиї, грудної клітки. З вказаної довідки убачається, що 14.08.2025 о 23.40 дитина доставлена швидкою допомогою № 1302/2479 у супроводі поліцейського офіцера громади ОСОБА_13 ОСОБА_5 . З його слів, дитину побила мати 14.08.2025. Вказані обставини підтверджуються довідкою №35 про фіксацію тілесних ушкоджень від 14.08.2025.

14.08.2025 ОСОБА_6 доставлено до травматологічного пункту КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Ужгородської міської ради, що підтверджується довідкою від 14.08.2025.

Як убачається з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3748 від 22.08.2025, дитина знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні старшого дитинства у період з 14.08.2025 по 22.08.2025 з діагнозом струс головного мозку

(основний), поверхнева травма волосистої частини голови, забій (супутній). 22.08.2025 дитина передана представнику служби у справах дітей Костринської сільської ради.

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.08.2025, убачається, що 14.08.2025 о 23 год. 00 хв. проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, у результаті чого встановлено, що остання перебуває у стані алкогольного спяніння.

14.08.2025 в.о. начальника ССД ОСОБА_3 та фахівцем соціальної роботи ОСОБА_7 з метою обстеження умов проживання сім`ї проведено обстеження житла за адресою: АДРЕСА_1 , у результаті чого встановлено, що за вказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син. Крім того, в ході такого огляду встановлено, що умови проживання є задовільними, у помешканні дотримуються санітарно-гігієнічні норми. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: має особисті речі, особисте місце для сну. Мама не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості. З матір`ю дитини проведено бесіду про ситуацію з її сином. За твердженнями матері, дитину вона не била, а син впав сам.

Як убачається з акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, яку проведено комісією у складі в.о. начальника ССД Довганич О.В., фахівця соціальної роботи Опаленик Л.Г., ст. дізнавача СД ВП № 2 Парасича С., о/у СКП ВП № 2 Цигак І.І., парамедика ОСОБА_8 , фактично догляд за дитиною здійснює ОСОБА_1 . На момент огляду встановлено: наявність фізичних та поведінкових ознак, що можуть свідчити про жорстоке поводження з дитиною, у виді синців, гематом (місце травми обличчя, голова); наявність ознак погіршення стану здоров`я на момент виділення дитини, зокрема, блювота; дитина має зовнішні ознаки недогляду та недбалості (вага, зріст дитини значною мірою не відповідають віку дитини); дитина не розмовляє на рівні її віку; наявність у ОСОБА_1 небезпечної поведінки або ознак психічних або поведінкових розладів, зокрема, внаслідок вживання алкогольних напоїв; ОСОБА_1 , яка фактично здійснює догляд за дитиною, перебуває у невідкладеному стані, що є прямою загрозою їх життю та здоров`ю, або їх оточенню; наявні ознаки незабезпечення дитини необхідною медичною допомогою. Висновок щодо рівня небезпеки дитини - дуже небезпечно, що полягає в негайному відібранні дитини у батьків.

15.08.2025 виконавчим комітетом Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області прийнято рішення №79 «Про відібрання з позбавленням батьківських прав малолітнього ОСОБА_2 », вирішено: негайно відібрати малолітню дитину ОСОБА_2 ; Службі у справах дітей виконавчого комітету Костринської сільської ради повідомити Ужгородську окружну прокуратуру про відібрання дитини та скерувати матеріали для звернення органу опіки та піклування Костринської сільської ради з позовом про відібрання дитини або одного з них з позбавленням їх батьківських прав або позбавлення батьків батьківських прав чи вжиття заходів по передачі дитини другому з батьків; вжити заходів по влаштуванню дитини ОСОБА_2 до притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОВА або іншого дитячого закладу.

Повідомленням від 15.08.2025 Виконавчий комітет Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області проінформовано Закарпатську обласну прокуратуру Ужгородської окружної прокуратури про відібрання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_1 з підстав наявності безпосередньої загрози життю та здоров`ю дитини, діагностування тілесних ушкоджень, небезпечних умов проживання, а також взяття дитини на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах та перебування дитини на стаціонарному лікуванні в Ужгородській дитячій лікарні.

З характеристики на ОСОБА_1 , що видана 15.08.2025 адміністратором ЦНАП Костринської сільської ради Закарпатської області вбачається, що ОСОБА_1 фактично проживає МТП в адмінбудівлі АДРЕСА_1 , разом з сином ОСОБА_2 . Проживає без чоловіка. Активної участі в житті громади не бере. Були поодинокі випадки зловживання алкогольними напоями. Конфліктні ситуації зі співмешканцями не виникали. Офіційне місце роботи не відоме.

З характеристики вихованця дошкільного відділення Вишківської гімназії ОСОБА_2 без дати та решти реквізитів, зокрема, убачається, що хлопчик має значні труднощі у мовленнєвому та пізнавальному розвитку, рівень знань та умінь не відповідає віковим нормам, пам`ять розвинена слабо; ігрова діяльність дитини розвинена недостатньо, потребує індивідуального підходу та педагогічної підтримки; попри труднощі у навчанні та спілкуванні дитина поступово демонструє позитивні зрушення; зовнішній вигляд дитини переважно охайний; мама відвідувала батьківські збори, святкові заходи.

Відповідно до наказу служби у справах дітей Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 15.08.2025 № 3-п «Про взяття на первинний облік дитини ОСОБА_2 » ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поставлено на облік як дитину, що опинилася в складних життєвих обставинах.

15.08.2025 виконком Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області склав висновок органу опіки та піклування Костринської сільської ради № 952-03-21-25 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 », згідно з яким дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо її малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.08.2025 спеціалістом служби у справах дітей Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області з ОСОБА_9 - сусідкою ОСОБА_1 , яка, зокрема, вказала, що відповідач ніколи не надавала особистої уваги своїй дитині, завжди залишала малолітнього ОСОБА_2 на дітей ОСОБА_10 , а сама займалася своїми справами, часто вживала алкогольні напої; дитина на чотири роки дуже погано розмовляє, ОСОБА_11 до лікарів чи якихось спеціалістів за консультацією не зверталась. Також вказала, що 14.08.2025 сусідка, тобто ОСОБА_1 , була в алкогольному сп`янінні, як била дитину вона не бачила, але прибігли діти і сказали, що ОСОБА_12 , та коли вона зайшла в кімнату, то побачила, що в дитини була червона голова та він дуже плакав (кричав).Сусіди відразу покликали старосту Вишківського округу, дитина пішла на руки та до матері повертатись не хотіла. Потім приїхала швидка та поліція.

Вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25.11.2025 у справі №298/1592/25 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Згідно з вказаним вироком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 14.08.2025 о 15 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , де також проживає її малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в спальній кімнаті, на ґрунті виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, малолітньому сину ОСОБА_2 , нанесла йому шість ударів долонями рук в область голови, шиї та грудної клітини. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_1 малолітній потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді: підшкірних гематом голови, обличчя, передньої поверхні шиї, грудної клітини; ссаден обличчя, передньої поверхні грудної клітини, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ; струсу головного мозку, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я - тривалістю понад 6 (шість) днів, але більше як три тижні (21 (двадцять один) день), і за цією ознакою згідно з п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. В межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України ОСОБА_1 призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік та покладенням обов`язків на підставі п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Як ідеться у позовній заяві, відповідач свідомо нехтує основними обов`язками щодо виховання дитини, утримання та захисту прав дитини, що, в свою чергу, є підставою, для позбавлення ОСОБА_1 її батьківських прав.

Вирішуючи порушений у позові спір, суд виходить з такого.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 44, 76 - 82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263 - 265 ЦПК України).

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

В ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

В ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, а відповідно до частини 4 статті 155 цього Кодексу ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 Сімейного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор.

В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» (MAMCHUR v. UKRAINE) від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Як зауважує Європейський суд з прав людини, Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Як встановлено в ході судового розгляду, належними та допустимими доказами у справі підтверджено факт невиконання відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо свого малолітнього сина ОСОБА_2 на момент звернення позивача до суду з вказаним позовом, які полягають в тому, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не вживає заходів для утримання, навчання, організації побуту та дозвілля дитини, не цікавиться здоров`ям та фізичним, психологічним та моральним станом дитини.

Водночас судом не встановлено того факту, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання або з інших, не залежних від неї, причин.

Крім того, в ході судового розгляду встановлено наявність ознак жорстокого поводження ОСОБА_1 зі своїм малолітнім сином, що підтверджується, зокрема, вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22.12.2025 у справі № 298/1439/25.

При цьому в ході судового розгляду не встановлено наявність з моменту відібрання у ОСОБА_1 сина з її боку активної і послідовної поведінки, яка могла б свідчити про наміри останньої виправитися і повернути дитину у сім`ю, того, що відповідач цікавиться життям малолітнього сина, а також, де та з ким перебуває її син. Водночас в ході судового розгляду встановлено, що відповідач надалі продовжує нехтувати своїми батьківськими обов`язками, що проявилось, зокрема, в її небажанні брати участь у розгляді вказаного позову.

При цьому судом враховується та обставина, що у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила такі задовольнити.

Вказані обставини в своїй сукупності свідчать про свідоме та умисне ухилення відповідача від виховання та утримання дитини, нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, а також про жорстоке поводження відповідача з дитиною та про свідомий і винний характер її поведінки.

Наведені обставини в своїй сукупності свідчать про наявність підстав, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення в судовому порядку ОСОБА_1 батьківських прав, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині, а отже, необхідність їх задоволення.

Водночас суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Стосовно заявлених позивачем вимог в частині стягнення з відповідача аліментів суд зазначає таке.

В ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1-) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує наведені законодавчі положення, а також те, що відповідачка є працездатною за віком, вік малолітньої дитини, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки мінімально гарантованого на законодавчому рівні розміру аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття є обґрунтованими а отже, такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Питання про розподіл витрат зі сплати судового збору суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про захист прав малолітніх та неповнолітніх на підставі п. 12 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 164, 165,166, Сімейного Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Органу опіки та піклування Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо її малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Передати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органу опіки та піклування Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області з метою подальшого влаштування його до сімейних форм виховання.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.10.2025 та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 , 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору в дохід держави. за кодом класифікації доходів бюджету 22030106 «Судовий збір»: отримувач коштів ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106; код ЄРДПОУ 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: UA0026001 код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу - судовий збір.

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів після його проголошення апеляційної скарги (сторонами, які не були при цьому присутні - в той же строк, з дня отримання ними копії цього рішення) і набере законної сили після закінчення вищезазначеного строку, якщо не буде оскаржене, а в разі оскарження - після апеляційного розгляду справи, якщо не буде скасоване.

Позивач: Орган опіки та піклування Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, місце знаходження: індекс 89022, с. Кострина, буд. № 47, Ужгородського району Закарпатської області, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , проживаюча як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 16.03.2026.

Головуюча Ротмістренко О.В.