Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В.; за участі секретаря судового засідання Терещук М. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив таке.

До суду звернувся представник позивача Саркісян Н.А. із зазначеною позовною заявою. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони скористалися своїми правами на участь у процесі шляхом обміну змагальними документами.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Позиції сторін.

Позивач заявив про стягнення заборгованості за кредитним договором № 335746 на загальну суму 5 082,00 грн, судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Позов обґрунтував таким. 18.01.2022 року між ТОВ «Ізі Кредит» та відповідачем було укладено кредитний договір № 335746, за яким ТОВ «Ізі Кредит» надало відповідачу кошти у розмірі 2 800,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідач умов кредитного договору не виконував, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. 26.03.2025 року між ТОВ «Ізі Кредит» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» було укладено договір факторингу № Ф-25/2, за яким ТОВ «Ізі Кредит» передав ТОВ «Омега Фінанс» за плату належні йому права вимоги включно і до відповідача за договором № 335746 за реєстром боржників. Таким чином, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 5 082,00 грн, з яких: 2 800 грн заборгованість за тілом кредиту, 2 282 грн заборгованість за відсотками.

У своєму відзиві відповідач заперечила проти позовних вимог, просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі з огляду на таке. На думку відповідача, позивачем пропущено строк пред`явлення позовної заяви, оскільки кредитний договір укладено строком на 6 місяців, тобто до 18.07.2022. Таким чином, строк позовної давності за договором сплив 18.07.2025, тоді як позовна заява подана до суду 21.11.2025 року. Зазначає, що позивач не є кредитором за спірним кредитним зобов`язанням, оскільки він не надав суду копії документів на підтвердження сплати суми коштів на користь первісного кредитора за відступлене право вимоги. Крім того, реквізити ТОВ «Ізі Кредит» у договорі факторингу відрізняються від реквізитів ТОВ «Ізі Кредит» у кредитному договорі. Також позивач не надав суду відомостей про закриття кредиту шляхом відступлення права вимоги та виписку з поточного рахунку. Додатково, відповідач зазначила що є особою з інвалідністю ІІ групи, тому її має бути звільнено від сплати судового збору на користь позивача.

Позивач надав суду відповідь на відзив, у якому не погодився з доводами та висновками, які викладені у відзиві, та на їх спростування повідомив суду наступне. Дійсно, чинним законодавством встановлено загальну позовну давність тривалістю у 3 роки, однак, за домовленістю сторін зазначений строк може бути збільшено. Так, пунктом 28 кредитного договору сторони погодили, що тривалістю позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентами, нарахованою неустойкою, становить 5 (п`ять) календарних років. Враховуючи те, що перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після порушення зобов`язань, та обставину погодження сторонами подовженого строку позовної давності, строк позовної давності за даним кредитним договором мав би закінчитися 19.07.2027 року. Таким чином, висновки відповідача про пропущений строк позовної давності є передчасними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. На думку позивача, викладені у відзиві доводи відповідача про те, що позивач не є кредитором за спірним кредитним зобов`язанням є безпідставними, і ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права. 26 березня 2025 року ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» укладено Договір факторингу № Ф-25/2. Розмір Прав Вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до Договору факторингу. Права Вимоги, що передаються клієнтом та приймаються фактором, а оплата права грошової вимоги за кожним Правом Вимоги зазначаються в Реєстрах Боржників. Відповідно до умов Договору факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025 р. ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, що були боржниками ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» в тому числі і до ОСОБА_1 . Факт набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» щодо відповідача підтверджується витягом з Реєстру боржників, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025 р. Жодна норма цивільного законодавства України не ставить перехід права вимоги у залежність від надання боржнику доказів фактичної сплати коштів між клієнтом та фактором. ОСОБА_1 не є стороною Договору факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025 р., укладеного між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» (Фактор), а відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. Правовідносини щодо оплати права вимоги між клієнтом і фактором є їх внутрішніми договірними відносинами та не впливають на факт переходу права вимоги, обсяг зобов`язання боржника, обов`язок боржника виконати грошове зобов`язання належному кредитору. Боржник не наділений правом втручатися у договірні відносини між сторонами договору факторингу, ставити під сумнів правомірність розрахунків між ними та вимагати надання доказів виконання зобов`язань між клієнтом і фактором. Позивач надав суду договір факторингу, повідомлення про відступлення права вимоги, реєстр боржників та копії платіжної інструкції та інформаційного повідомлення про зарахування коштів, які підтверджують розрахунку між фактором та клієнтом за договором факторингу. Доводи відповідача щодо обов`язку надання відомостей про закриття кредиту шляхом відступлення права вимоги, на думку позивача, є юридично помилковими та ґрунтуються на неправильному розумінні правової природи відступлення права вимоги (факторингу), адже це є заміною кредитора у зобов`язанні, а не його припинення, а факт укладення договору факторингу не є підставою припинення зобов`язань відповідача за кредитним договором. Факт надання відповідачу кредитних коштів підтверджений належними доказами, в тому числі і первинними документами бухгалтерського обліку, тому твердження відповідачки про відсутність у матеріалах справи таких документів є безпідставними.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.

18 січня 2022 року ОСОБА_1 власноруч підписала Заяву про видачу кредиту з ТОВ «Ізі Кредит» (а. с. 10), на підставі якої сторони уклали Кредитний договір № 335746 від 19.01.2022 року (далі Договір; а. с. 11-13). Розділом ІІ Договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику в кредит готівкові кошти у розмірі 2 800,00 гривень на умовах терміновості, повернення та платності, а позичальник в свою чергу зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 5.1. Договору, перебіг строку нарахування процентів за кредитом починається з дати фактичного отримання кредитних коштів позичальником і становить 6 місяців. Порядок нарахування відсотків визначений пунктом 5.4. Договору, а також графіком платежів, що за домовленістю сторін є невід`ємною частиною кредитного договору. Згідно п. 5.7. Договору, загальна сума всіх платежів позичальника з урахуванням процентної ставки становить 5 082,00 грн, і складається з 2 800,00 грн суми кредиту та 2 282,00 грн процентів за користування кредитом. Пунктом 28 Договору сторони погодили, що тривалість позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитом, процентами, нарахованою неустойкою, становить 5 (п`ять) календарних років.

В матеріалах справи наявні також Графік платежів (а. с. 14), Розрахунок загальної вартості фінансового кредиту з інформацією про фінансову послугу (а. с. 15-16), а також Паспорт споживчого кредиту (а. с. 16 зворот 17). Всі зазначені документи підписані ОСОБА_1 власноручно.

Видатковий касовий ордер від 19.01.2022 року підтверджує обставину видачі кредитних коштів у розмірі 2 800,00 грн ОСОБА_1 (а. с. 17 зворот).

26 березня 2025 року ТОВ «Ізі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» уклали Договір факторингу № Ф-25/2 (а. с. 27-31), за яким ТОВ «Ізі Кредит» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» права грошової вимоги до боржників. Відповідно до п. 1.4. цього договору, права вимоги переходять до ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» (фактора) з дати оплати суми фінансування (ціни продажу), після чого стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Платіжна інструкція та Інформаційне повідомлення про зарахування коштів (а. с. 32, 32 зворот) підтверджують сплату ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» за відступлення права вимоги за договором факторингу ТОВ «Ізі Кредит». За Реєстром боржників № 1 від 26.03.2025 до Договору факторингу № Ф-25/2 клієнт передав, а фактор прийняв права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 335746 від 19.01.2022 року на загальну суму 5 082,00 грн, в тому числі 2 800,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 2 282,00 грн заборгованість за процентами (а. с. 31 зворот). Платіжна інструкція № 25 від 01.04.2025 підтверджує обставину оплати ціни продажу прав вимоги за Договором факторингу та реєстром боржників № 1, серед яких - ОСОБА_1 (а. с. 32). Відповідно до п. 5.3. Договору факторингу право вимоги переходить з дати оплати такої ціни продажу. Отже, положення Договору факторингу в сукупності з дослідженими доказами спростовують сумнів відповідачки у тому, що право вимоги за кредитним договором, укладеним з нею, перейшло до позивача. Зміна реквізитів первісного кредитора та різні реквізити, зазначені у Договору факторингу та кредитному договорі (обслуговуючого банку, рахунку) не мають жодного правового значення для встановлення обставини переходу права вимоги.

Як встановив суд, кредит був виданий відповідачці готівкою (підтверджено касовим ордером та не заперечила сама відповідач). Сума процентів та порядок їх сплати були погоджені сторонами кредитного договору у Графіку платежів, що був підписаний відповідачкою та є невід`ємним Додатком № 2 до договору.

Відповідно, суд дійшов висновку, що за таких умов надання позивачем виписки з рахунку відповідачки не вимагається та не є обов`язковим.

Сума заборгованості відповідача підтверджується також Карткою 2747 обліку виконання кредитного договору № 335746 (а. с. 18), де зазначено, що станом на 14.04.2025 року загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 5 082,00 грн, і складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 800,00 та заборгованості за процентами у розмірі 2 282,00 грн.

14 липня 2025 року позивач направив на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги, надав суду докази такого направлення (а. с. 19-20).

У відзиві на позов відповідачка не заперечила обставин кредитування та отримання нею коштів, зазначила, що вона дійсно отримала кредит від ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ»; докази погашення заборгованості та/або спростування розрахунку заборгованості відповідач суду не надала.

Таким чином, суд встановив, а відповідач не заперечив, що між ТОВ «Ізі Кредит» як первісним кредитором та відповідачем склалися відносини споживчого кредитування. Право вимоги за укладеним між ними кредитним договором було передано за договором факторингу позивачу. Обставини кредитування та переходу права вимоги суд вважає доведеними.

Щодо тіла кредиту та відсотків

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підтвердження переходу права вимоги, позивач надав суду договір факторингу, реєстр боржників, платіжну інструкцію та повідомлення про відступлення права вимоги (описані вище).

Згідно з ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, якою визначено змагальність серед основних засад цивільного судочинства, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд переконався, а відповідач не заперечив, що проценти нараховані первісним кредитором в межах строку кредитування, визначеного Договором про споживчий кредит, в розмірі, обумовленому сторонами під час укладення Договору.

Щодо строку позовної давності

Статтею 253 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України передбачає загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Водночас, згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України, Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Так, суд встановив, що пунктом 28 Кредитного договору сторони погодили тривалість позовної давності за вимогами за цим договором тривалістю у 5 (п`ять) календарних років. Такий пункт кредитного договору не суперечить закону. Відповідач, підписавши кредитний договір, підтвердила свою згоду з усіма його умовами, у тому числі і п. 28 щодо збільшення строків позовної давності. Наявність його підпису у кредитному договорі беззаперечно свідчить про те, що така домовленість була досягнута у письмовій формі відповідно до вимог ч. 1 ст. 259 ЦК України. Таким чином, на момент звернення позивача із позовом до суду, строк позовної давності, погоджений сторонами при укладенні кредитного договору, не сплив.

Крім того, суд бере до уваги, що пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України було продовжено строк, визначений статтею 257 строк зазначеного кодексу, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Карантин тривав, згідно з Постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 до 22.05.2020; згідно з Постановою КМУ № 392 від 20.05.2020 - з 22.05.2020 до 31.07.2020; № 641 від 22.07.2020 з 01.08.2020 до 19.12.2020; згідно з Постановою КМУ № 1236 від 09.12.2020 - з 19.12.2020 до 30.06.2023.

Також, відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 04 вересня 2025 року набрав чинності Закону № 4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», яким пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України виключено. Відтак, сторони уклали кредитний договір 19.01.2022 року, а перебіг строку позовної давності розпочався лише 04.09.2025 року.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення із позовом до суду щодо стягнення заборгованості за даним кредитним зобов`язанням. Отже, у застосуванні строку позовної давності слід відмовити.

Відповідно, позов належить до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач повідомила суду, що є особою з інвалідністю ІІ групи, надала суду Довідку до акту огляду МСЕК (а. с. 48).

Отже, судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 2 422,40 грн слід компенсувати позивачу у повному обсязі за рахунок держави.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив таке.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 335746 від 19.01.2022 року в розмірі 5 082,00 (п`ять тисяч вісімдесят дві грн грн 00 коп) грн.

Судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень, сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс», , юридична адреса: вул. Саперне Поле, 12, офіс 1007, м. Київ;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 13 березня 2026 року.

Суддя: М. В. Швець