КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

09.02.26 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі:

головуючої-судді Дурач О.А.

за участю секретаря Блащук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Козятин Вінницької області у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Козятин у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" (адреса: 03045, м. Київ, вул. Набережна-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2), представник позивача Дідух Євген Олександрович (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості-

ВСТАНОВИВ:

25.11.2025 р. позивач звернувся до суду з зазначеною заявою. Провадження у справі відкрито 27.11.2025 р.

Короткий зміст вимог заяви

21.04.2024 р.. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем укладено Кредитний договір № 4581196. Договір укладено в електронному вигляді. Відповідно до п.п. 2.1. Кредитного договору, Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті, і яка зазначена вданому п.п. Кредитного договору. Порядок обчислення (нарахування) процентів, пролонгація, порядок повернення кредиту та сплата процентів, права та обов`язки сторін обумовлені в підписаному сторонами Кредитному договорі. Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 2000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 21.04.2024 року по 16.04.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На пільговий строк 30 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 0,01 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього у як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5 % у день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Відповідно до реквізитів Договору № 4581196 від 21.04.2024 року, укладеного між сторонами, Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «70132». За інформацією в листі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», відповідно до зазначеного договору № 4581196 від 21.04.2024 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 2000 грн. на платіжну карту НОМЕР_1 . Позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав, перерахував на користь відповідача суму кредитних коштів, обумовлено договором. Відповідач належним чином обов`язки не виконуються, утворилась заборгованість за даним кредитним договором. За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4581196 від 21.04.2024 року у період з 21.04.2024 року по 25.11.2024 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 10950 грн.

25.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» укладено Договір факторингу № 25/11/2024, у відповідності до умов якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» приймає належні Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 13950,00 грн., з яких:

- 2000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

-10950 грн. -сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором

- 7050 грн. сума заборгованості за процентами, нарахованими позивачем

Просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу (10000 грн.).

Позиція відповідача

Відповідач не скористався правом на надання відзиву.

Процедура судового розгляду

У судове засідання сторони не з`явились, ухвалою суду від 27.11.2025 р. постановлено здійснювати провадження у спрощеному порядку, без виклику сторін. Ухвала сторонами отримана, зокрема, відповідачем на офіційну адресу електронної пошти, вказану під час укладання кредитного договору, заяв про розгляд справи за участю сторін не надходило.

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне.

21.04.2024 р.. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем укладено Кредитний договір № 4581196. Договір укладено в електронному вигляді. Відповідно до п.п. 2.1. Кредитного договору, Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті, і яка зазначена вданому п.п. Кредитного договору. Порядок обчислення (нарахування) процентів, пролонгація, порядок повернення кредиту та сплата процентів, права та обов`язки сторін обумовлені в підписаному сторонами Кредитному договорі. Строк дії договору 360 днів: з 20.09.2024 р. по 15.04.2025 р. (п. 1.3 Договору) На пільговий строк кредитування нараховуються відсотки 0,01% в день, у зв`язку з невиконанням позичальником умов договору до нього застосовано процентну ставку 2,5% в день. (п.1.3, 1.4.1, 1.4.2 договору). Відповідно до реквізитів Договору № 4581196 від 21.04.2024 року, укладеного між сторонами, Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «70132». За інформацією в листі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», відповідно до зазначеного договору № 4581196 від 21.04.2024 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 2000 грн. на платіжну карту НОМЕР_1 . Вказане підтверджуються відповіддю на ухвалу суду про витребування доказів. Позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав, перерахував на користь відповідача суму кредитних коштів, обумовлено договором. Відповідач належним чином обов`язки не виконуються, утворилась заборгованість за даним кредитним договором.

25.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» укладено Договір факторингу № 25/11/2024, у відповідності до умов якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» приймає належні Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 13950,00 грн., з яких:

- 2000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 10950 грн. сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором

- 7050 грн. сума заборгованості за процентами, нарахованими позивачем

За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4581196 від 21.04.2024 року у період з 21.04.2024 року по 25.11.2024 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 10950 грн. Проценти за користування кредитними коштами згідно Розрахунку заборгованості нараховані у межах строку дії кредитного договору.

Водночас, з розрахунку вбачається, що з 21.04.2024 р. по 20.05.2024 р. денна процентна ставка складала 0,01%, з чим суд погоджується. В період з 21.05.2024 р. по 15.04.2025 р. включно було застосовано денну процентну ставку 2, 5 %, що суд вважає таким, що не відповідає вимогам закону з мотивів, викладених нижче.

Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому слід врахувати, що за змістом частини 6 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» акцептом пропозиції укласти договір в електронній формі є відповідь особи, якій адресована пропозиція його укласти, про її прийняття надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийнятім такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до актів цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Після прийняття Позичальником умов Кредитного договору, він уклав з Товариством електронний Кредитний договір, який був підписаний у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим.

Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що свідчили б про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст. 526, ст. 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд приходить до висновку про те, що відповідач, як позичальник, отримав кошти по кредитному договору, не повернув їх у визначені строки разом зі сплатою відсотків, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу.

Після укладання в електронному вигляді зазначеного правочину, позичальнику були надані відповідні кошти від кредитора, права вимоги щодо стягнення заборгованості за якими увійшли до переліку тих, що передані за договорами факторингу позивачу у справі.

Щодо нарахування процентів за договором

Щодо нарахування процентів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній з 24 грудня 2023 року (з урахуванням змін, внесених Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року), максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 відсотка.

Зі змісту статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» убачається, що законодавець чітко розмежував та водночас пов`язав між собою такі категорії, як реальна річна процентна ставка, денна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача. Так, частиною першою цієї статті визначено, що реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, а частиною другою передбачено, що для цілей обчислення як реальної річної процентної ставки, так і денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.

Кредитний договір між сторонами укладено 21.04.2024 р. тобто після внесення відповідних змін до Закону України «Про споживче кредитування», а отже, на нього поширюються загальні приписи частини п`ятої статті 8 цього Закону щодо граничного розміру денної процентної ставки у 1 %.

Зі змісту положень частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» убачається, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Частиною четвертою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.

Пунктом 1-2 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено поняття «денна процентна ставка» як загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Тобто, денна процентна ставка є розрахунковою величиною за спеціальною формулою, що базується на показниках загальних витрат за споживчим кредитом, його загальним розміром та строком кредитування, максимальний розмір якої визначений вказаним вище Законом.

Судом встановлено, що відповідно до договору, при нарахуванні процентів за користування Кредитом в період з 21.05.2024 р. по 15.04.2025 р. включно було застосовано денну процентну ставку 2,5 %, що суд вважає таким, що не відповідає вимогам закону, оскільки законодавець імперативно встановив, що загальні витрати за споживчим кредитом, у тому числі проценти за користування кредитом, повинні бути розраховані кредитодавцем таким чином, щоб максимальний розмір денної процентної ставки не перевищував 1 %.

Отже, суд вважає, що розмір денної процентної ставки, передбаченої договором за період з 21.05.2024 р. по 15.04.2025 р.., не узгоджується із розміром денної процентної ставки, передбаченої Законом.

А тому розраховує проценти за договором, виходячи зі ставки 1%:

2000 ? 1 % = 20,00 грн на день.

Отже, за 330 днів мають бути нараховані проценти: 20,00 грн.* 330= 6600 грн.

За весь період суд вважає правомірним нарахування процентів в сумі 6693 грн. (93 грн.+6600 грн.).

Саме вказана сума і підлягає до стягнення. В цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд звертає увагу, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього, в силу закону, виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати (ч. 2 ст. 625 ЦК України). У нового кредитора згідно з ч. 2 ст. 625ЦКУкраїни є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Відповідно до постанови Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних втрат є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги. Стягнення інфляційних втрат є додатковою вимогою від укладеного між сторонами основного зобов`язання.

При цьому, слід зазначити, що у п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором кредиту або позики позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки, штрафу чи пені за такий період прострочення.

Дія мораторію розпочинається з 24 лютого 2022 року (дата введення воєнного стану) та триває протягом періоду дії воєнного стану плюс 30 днів після його припинення або скасування. Отже, правові підстави для нарахування інфляційних втрат відсутні.

Висновки суду за результатами розгляду позову

Оцінюючи та проаналізувавши надані суду докази, суд знаходить їх достатніми, належними та допустимими. Оскільки отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, наявність заборгованості підтверджується розрахунком в матеріалах справи, з яким суд погоджується, позивачем надані докази на підтвердження права переходу грошової вимоги, які суд приймає до уваги, відповідач не надав суду докази виконання зобов`язання з повернення позичених коштів. Натомість, нарахування процентів за період з 21.05.2024 р. по 15.04.2025 р. було проведено з порушенням ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому судом перераховано проценти за користування кредитом, які підлягають до сплати. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача на корить позивача заборгованість за тілом кредиту 2000 грн., заборгованість за несплаченими процентами в розмірі 6693 грн., усього 8693 грн. В решті позову відмовити.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До позовної заяви позивачем додано квитанцію (платіжну інструкцію), яка підтверджує факт сплати ним судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1052 грн. 89 коп.

Щодо витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої шостої ст. 137 ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України).

Як вбачається із акту прийому-передачі наданих послуг, адвокатом відповідно до договору про надання правової допомоги складено позовну заяву вартістю 10000 грн за 12 годин роботи, зазначено детальний перелік робіт.

Разом з тим, зустріч з клієнтом аналіз чинного законодавства, підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання входять до складу надання юридичної консультації та підготовки позовної заяви. Також, підготовка адвокатського запиту до відділення банківської установи судом визнається необґрунтованими витратами по даному провадженню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 вищезазначеного Закону банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини; фінансово-економічний стан клієнтів.

З наведених приписів слідує, що інформація з приводу здійснення випуску банківської картки на ім`я певної особи та інформація щодо руху коштів за даною банківською карткою є банківською таємницею.

Аналіз ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дає можливість зробити висновок, що інформація, яка становить банківську таємницю, розкривається відповідними банками лише на вимогу чітко визначених суб`єктів, серед яких, зокрема, є суд (п. 2 ч. 1 ст. 62 вказаного Закону).

Отже, інформація, про витребування просив у запиті представник позивача, належить до інформації, яка становить банківську таємницю та може бути надана лише за ухвалою (рішенням) суду.

Таким чином, витребуючи вказану інформацію з банку, представник позивача був обізнаний, що в силу закону не має права її отримати в позасудовому порядку, а тому витрати, пов`язані з підготовкою відповідного запиту стягненню не підлягають.

Крім того,розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, відзив відповідачем не надавався, а тому послуги за представництво клієнта в судах по даній справі не надавались.

В цій частині також слід відмовити у стягненні витрат на правову допомогу як таких, що не знайшли свого підтвердження.

Сума витрат на правничу допомогу, яка підлягала би до стягнення в разі задоволення позовних вимог, становить 3320 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, до стягнення підлягають витрати на правову допомогу пропорційно задоволеної частини позовних вимог 1443 грн.

Керуючись ст.ст.4, 10, 12, 19, 81, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" (адреса: 03045, м. Київ, вул. Набережна-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2), представник позивача Дідух Євген Олександрович (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ", адреса: 03045, м. Київ, вул. Набережна-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, 6, суму заборгованості за заборгованість перед ТОВ «ФК ЄАПБ» за кредитним договором № 4581196 від 21.04.2024 р. станом на 15.04.2025 р. в розмірі 8693 (вісім тисяч шістсот дев`яносто три) грн., з яких: 2000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 6693 грн. - сума заборгованості за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ", адреса: 03045, м. Київ, вул. Набережна-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, 6, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1052 (одна тисяча п`ятдесят дві) грн.. 89 коп., витрати на правову допомогу в сумі 1443 (одна тисяча чотириста сорок три) грн.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.А. Дурач