Справа № 502/267/26
УХВАЛА

16 лютого 2026 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Березніков О. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

11.02.2026 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітніх дітей.

Вирішуючи питання про прийняття даної позоної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідно до ст. 187 ЦПК України, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Позовне провадження це вид цивільного, судочинства, у якому суд розглядає спори про право між двома сторонами позивачем та відповідачем. Воно ґрунтується на засадах змагальності, передбачає виклик сторін, дослідження доказів та завершується ухваленням рішення для захисту порушених прав.

Між тим, у поданому позові, на виконання вимог ст. 175 ч. 3 п.4 позивачем не конкретизовано зміст позовних вимог, а саме спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, оскільки взагалі відсутня вимога позовного характеру.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, але він не є вичерпним.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме: якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Мета звернення до суду з даною заявою має свідчити про юридичні наслідки встановлення відповідного факту.

Як вбачається з відповідного позову, в ньому не зазначена мета звернення до суду з відповідним позовом.

У справах про встановлення судом фактів, ключовим є те, що саме конкретний факт має юридичне значення, а мета його встановлення тут має другорядне значення. Але і факт, і мета його встановлення мають випливати з однієї сфери правовідносин. Тобто, не будь-який факт підлягає встановленню лише тому, що такий випадково наявний у заявника і підходить йому для якоїсь його мети, яку собі ставить заявник.

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право (пункти 87-88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22, провадження № 14-132цс23).

Відповідно ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом 5 днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, позивачу необхідно усунути недоліки заяви: зазначити конкретну реальну мету звернення до суду з даною заявою, яка свідчитиме про юридичні наслідки встановлення відповідного факту в конкретних правовідносинах та конкретизувати вимоги позовного характеру.

Керуючись ст. ст. 175,186, 258-260, 315, 353-355 ЦПК України, ст. 15, 155, 157, 164 СК України суддя,-

УХВАЛИВ:

Позову заяву ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітніх дітей залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кілійського районного суду О. В. Березніков