Справа № 604/1393/25
Провадження № 2/604/150/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року селище Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участі секретаря судового засідання Крупи А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», в інтересах якого діє адвокат Ткаченко Юлія Олегівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», в інтересах якого діє адвокат Ткаченко Юлія Олегівна, звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту. У позовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором кредиту в загальному розмірі 7941,00 гривень та судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначила, що 22 липня 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №8189242, згідно умов якого відповідачу на умовах строковості, зворотності та платності було надано фінансовий кредит у безготівковій формі у національній валюті на реквізити вказаної нею платіжної банківської картки.

16 вересня 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» було укладено Договір факторингу №16/09/25, за умовами якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» за плату відступило належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно з Реєстром боржників №19/11/25-01 від 19 листопада 2025 року до Договору факторингу №16/09/25 від 16 вересня 2025 року ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у розмірі 7941,00 гривень, з яких: 2000,00 гривень - заборгованість за основним боргом; 1596,00 гривень - заборгованість за відсотками; 345,00 гривень - заборгованість за комісією; 4000,00 гривень - заборгованість за пенею/неустойкою.

В порушення умов договору кредиту, відповідач ОСОБА_1 не виконала свого зобов`язання з повернення кредитних коштів, оскільки після відступлення права грошової вимоги остання не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості ані первісному кредитору, ані позивачу.

Оскільки на даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання шляхом погашення заборгованості за вищевказаним договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь зазначеної суми заборгованості та понесених судових витрат.

Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 січня 2026 року було відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

14 січня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Іщука С.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов визнає частково. Факт отримання споживчого кредиту в розмірі 2000 гривень за спірним договором стороною відповідачки визнається. Однак, сторона відповідачки вважає нікчемною умову кредитного договору щодо сплати комісії. Враховуючи викладене, представник відповідачки вважає, що за спірним договором з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3596,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 2000 гривень, прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом 1596,00гривень, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за комісією в сумі 345,00 гривень та штрафних санкцій в сумі 4000 гривень задоволенню не підлягають. Отже, враховуючи викладене вище, позовні вимоги позивача визнає частково в загальній сумі 3596,00 гривень.

Також відповідач та її представник заперечує щодо розміру витрат на правничу допомогу. Вважає, що позивачем заявлена до відшкодування неспівмірна сума, яка не відповідає обсягу роботи наданої позивачу, тому представник відповідача просить суд зменшити її до 1000 гривень.

19 січня 2026 року від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» Ткаченко Юлії Миколаївни надійшла відповідь на відзив, у якій просить задовольнити повністю позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 , оскільки доводи сторони відповідачки, на думку позивача, не заслуговують на увагу з огляду на наступне: відповідно до пункту 2.2.8. Договору встановлено комісію за надання кредиту 17,25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 345,00 грн.). Згідно п. 6.2. договору за надання Кредиту Позичальник сплачує Кредитодавцю Комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання Кредиту та підлягає сплаті Позичальником в останній день користування Кредитом відповідно до п.2.2. Договору. Розмір Комісії, яка нараховується за надання Кредиту визначений п.п.2.2.4., п.2.2. Договору. Щодо доказів, наданих представником відповідача, представник позивача зазначила що відповідач/представник відповідача доказів на підтвердження або спростування позовних вимог позивача до відзиву долучено не було, а тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами Позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключною компетенцією суду.

Також 19 січня 2025 року до початку розгляду справи по суті представник позивача подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить вважати вірними позовні вимоги ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту у сумі 3941,00 грив гривень, з яких: 2000 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 1596,00 гривень - заборгованість за відсотками, 345,00 гривень - заборгованість за комісією.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву в якій просить провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, представник відповідача у поданому до суду відзиві просив у разі його неявки розглядати справу за його відсутності.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, враховуючи надання суду відзиву на позов, яким охоплено в тому числі зменшені позовні вимоги позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів та ухвалити рішення.

Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що 22 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №8189242, згідно з умовами якого відповідачці на умовах строковості, зворотності та платності було надано фінансовий кредит у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, на наступних умовах: сума кредиту 2000.00 (дві тисячі гривень нуль копійок) грн., строк кредитування/строк договору 345 днів. Комісія за надання кредиту 17.25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 345.00 грн.) Денна процентна ставка/день 1.00%.

Позичальник у строк до дати сплати Першого обов`язкового платежу, визначеного п.п.2.2.5 п. 2.2. Договору, але не раніше, ніж за чотири і менше календарних днів до дати сплати Першого обов`язкового платежу, визначеного п.п. 2.2.5 п. 2.2. Договору, сплатить Комісію за надання Кредиту та Проценти за користування Кредитом у сумі, не менше ніж 782.00 грн. У такому випадку Позичальнику надається можливість сплачувати Проценти з урахуванням процентної ставки, яка є нижчою за розмір ставки, визначеної у колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору, та становить 0.95% на день протягом перших 23 календарних днів з дати надання Кредиту (знижена процентна ставка). У разі, якщо Позичальник не сплатить/сплатить за п`ять і більше календарних днів до закінчення Першого обов`язкового платежу/сплатить не в повному обсязі суму, вказану в цьому підпункті Договору вважається, що Позичальник відмовився від пропозиції сплати Процентів за користування кредитом за процентною ставкою, нижчою за розмір ставки, визначеної у колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору , а нарахування Процентів за користування Кредитом здійснюється за процентною ставкою, визначеною у колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору. Позичальник повністю розуміє та погоджується з тим, що у разі невикористання Позичальником права на отримання індивідуальної знижки (промокоду)/невиконання умов для отримання знижки, застосуванню підлягає процентна ставка без знижки, як вона визначена в колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору. При цьому застосування процентної ставки, визначеної в колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору, не є зміною процентної ставки, порядку її розрахунків та порядку сплати у бік погіршення для Позичальника, оскільки надання Кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах застосування процентної ставки, визначеної в колонці 3 таблиці п.2.2. Договору. Якщо вказаний у цьому підпункті Договору розмір процентної ставки дорівнює 0,95 %, зазначене означає, що можливість сплати Процентів за користуванням Кредитом за зниженою процентною ставкою Договором не передбачено з фіксованою 0,95 процентною ставкою в день, орієнтована реальна річна процентна ставка.

Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, що є невід`ємною частиною цього Договору.

На підставі Договору факторингу №16/09/25 від 16 вересня 2025 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право грошової вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 , включаючи загальну суму заборгованості за основним боргом (кредиту), заборгованості за пенею, вказані у витязі з Реєстру боржників до вищевказаного Договору факторингу.

Відповідно до п.2.4 Договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором кредиту повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», надати інформацію, передбачену чинним законодавством про Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.

Згідно з розрахунком заборгованості за вищевказаним договором позики загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 7941,00 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 2000,00 гривень, заборгованість за відсотками становить 1596,00 гривень, заборгованість за комісією становить 345 гривень, заборгованість за неустойкою 4000,00 гривень.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Як вбачається з матеріалів цивільної справи 22 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №8189242, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів», про що, зокрема свідчить направлення ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» через телекомунікаційну систему ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора 375100, котрий боржником було введено/відправлено.

ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» ініціювало переказ коштів згідно договору №8189242 від22 липня 2025 року безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_1 , що в свою чергу свідчить про те, що ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» надало позичальнику суму кредиту, яка становить 2000,00 гривень. Стандартна процентна ставка за позикою встановлена умовами договору 0,95% в день, строк позики 345 календарних днів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання згідно з договором позики та видало відповідачці ОСОБА_1 кредит у розмірі, передбаченому умовами договору.

Вказані вище обставини відповідачем не оспорюються.

Згідно з розрахунком заборгованості за вищевказаним договором позики загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 7941,00 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 2000,00 гривень, заборгованість за відсотками становить 1596,00 гривень, заборгованість за комісією становить 345 гривень, заборгованість за неустойкою 4000,00 гривень.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст.599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з умовами вищевказаного договору позики відповідач зобов`язувався своєчасно повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Судом встановлено, що на підставі договору факторингу №16/09/25 від 16 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» було укладено Договір факторингу №16/09/25, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» за плату відступило належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Згідно з Реєстром прав вимог №19/11/25-01 від 19 листопада 2025 року до Договору факторингу №16/09/25 від 16 вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до п.2.4 Договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором кредиту повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», надати інформацію, передбачену чинним законодавством про Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. В порушення умов договору кредиту, незважаючи на повідомлення, відповідачка ОСОБА_1 не виконала свого зобов`язання з повернення кредитних коштів, оскільки після відступлення права грошової вимоги остання не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості ані первісному кредитору, ані позивачу.

У зобов`язанні за спірним договором кредиту відбулася заміна кредитора, відтак відповідач, за умови повідомлення останньої про заміну сторони у кредитних правовідносинах, була зобов`язана погасити заборгованість позивачу, за якою настав строк виконання зобов`язання. За умови, що відповідачка з будь-яких підстав не отримала повідомлення про відступлення права вимоги, остання не була позбавлена можливості виконати своє зобов`язання зі сплати кредитної заборгованості на рахунок первісного кредитора, який вказаний у вищенаведеному договорі позики, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України.

Суд вважає, що ухилення від виконання зобов`язання шляхом погашення заборгованості за договором кредиту №8189242 від 22 липня 2025 року призвело до порушення прав позивача як кредитора у зобов`язаннях, що виникли на підставі Договору факторингу №16/09/25 року від 16 вересня 2025 року, які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості та заборгованості за відсотками в загальному розмірі 3596,00 гривень.

Однак суд зауважує, що не наданий позивачем розрахунок заборгованості не є правомірним та таким що відповідає вимогам законодавства, чинного як на момент укладення договору, так і на момент ухвалення судом рішення.

Так, пунктом 2.2.8. спірного договору встановлено, що комісія за надання кредиту становить 17,25% від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого представником позивача сума комісії за надання кредиту відповідачу становить 345,00 грн.

Суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» заборгованості за комісією за спірним договором кредиту №8189242 від 22 липня 2025 року в розмірі 345,00 грн., оскільки така вимога не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та досліджених доказах по справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання, обслуговування та повернення кредиту.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Частиною 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлюється, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Керуючись положеннями ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22), в якій суд касаційної інстанції зауважив, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником).

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (п.31.25 постанови).

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Однак кредитором в Договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, та за які позивачем встановлена комісія. Більш того, пунктом 2.15. Договору встановлено, що за цим Договором не передбачено надання Товариством Позичальнику додаткових та/або супутніх послуг. Цей тариф залишається незмінним протягом строку Договору.

Оскільки позивач встановив плату за указані вище послуги, але не надав їх переліку і погодження зі споживачем при укладенні Договору, суд вважає, що положення щодо обов`язку відповідача сплачувати комісію за надання кредиту у розмірі 345,00 грн. є нікчемними відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по разовій комісії в сумі 345,00 грн., встановленою саме за надання кредиту як фінансового інструменту, необхідно відмовити із наведених підстав.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд ухвалює рішення про часткове задоволення змінених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», в інтересах якого діє Ткаченко Юлія Олегівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі 3596,00 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 2000 гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками становить 1596,00 гривень.

У прохальній частині позовної заяви представник позивача також просить суд стягнути з відповідача на позивача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну (правничу) допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з подачею даного позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи суму задоволення позову, що становить 91,25% від заявлених позивачем вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2210,44 грн. (2422,40 грн. х 91,25%) в рахунок відшкодування судового збору.

Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України до основних засад цивільного судочинства належить відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

В обґрунтування понесених судових витрат позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» надало: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 від 03 квітня 2018 року, договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року, витяг з акту №3-ДІЛ від 08 грудня 2025 року прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №22-08/25ДІЛ від 22 серпня 2025 року та платіжну інструкцію, згідно якої Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» здійснило оплату адвокату Ткаченко Юлії Олегівні в сумі 139500 гривень за надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року.

За таких обставин, враховуючи складність справи, суму позову, обсяг наданої адвокатом Ткаченко Ю.О. правничої допомоги, заявлений розмір витрат, докази оплати гонорару, клопотання представника відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд вбачає підстави для їх задоволення у меншому розмірі, а саме: 1000 гривень.

Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 в розмірі 1000 гривень.

Керуючись ст.ст.526, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 81, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», в інтересах якого діє Ткаченко Юлія Олегівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту (з урахуванням змінених позовних вимог) - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (, адреса місцезнаходження: 08205, Київська область, м.Ірпінь, вул.Садова, 31/33, офіс 40/3, банківські реквізити: НОМЕР_3 відкритий в АТ «ОТП БАНК», код банку 300528) заборгованість за договором кредиту №8189242 від 22 липня 2025 року у розмірі 3596 (три тисячі п`ятсот дев`яносто шість) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (, адреса місцезнаходження: 08205, Київська область, м.Ірпінь, вул.Садова, 31/33, офіс 40/3, банківські реквізити: НОМЕР_3 відкритий в АТ «ОТП БАНК», код банку 300528) понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (, адреса місцезнаходження: 08205, Київська область, м.Ірпінь, вул.Садова, 31/33, офіс 40/3, банківські реквізити: НОМЕР_3 відкритий в АТ «ОТП БАНК», код банку 300528) 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Б. Сташків