г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4985/25
Номер провадження 2-п/213/6/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року

місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Мазуренка В.В., за участі секретаря судового засідання Бабейкіної Н.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області заяву представника відповідача адвоката Миргородського Вадима Петровичаа, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2026 року по справі №213/4985/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Представник відповідача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 20 січня 2026 року по справі №213/4985/25. В обгрунтування заяви зазначає, що 20 січня 2026 року заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі №213/4985/25 були задоволені позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр», та з ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість за договорами №4523913 від 15 вересня 2021 року та №77512631 від 14 вересня 2021 року в розмірі 23179,84 грн., судовий збір в розмірі 242240 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. Слухання цивільної справи відбувалося 20 січня 2026 року, однак жодних викликів до суду відповідач ОСОБА_1 не отримував і лише з додатку «Дія» 19 лютого 2026 року дізнався про існування вказаного судового рішення. Це позбавило його можливості приймати участь у судовому засіданні, подати відзив на позов і надати докази в обґрунтування відзиву. Оскільки відповідач не приймав участі у розгляді справи, не був повідомлений про день, час і місце судового розгляду справи, судове рішення у день проголошення йому не було вручено, про його існування він дізнався з додатку «Дія» 19 лютого 2026 року, відповідно відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд вищезазначеного заочного рішення. Зареєстрованим і фактичним місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1 , про що свідчить запис в його паспорті. Відповідно судом не надсилалися судові повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідача і про наявність вказаної цивільної справи йому не було відомо. Крім того, з квітня 2023 року відповідач ОСОБА_1 мобілізований у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, проходить військову службу, захищаючи державу від збройної агресії російської федерації у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 . У даному випадку належного повідомлення відповідача про день, час і місце судового розгляду справи здійснено не було, оскільки у суду була навіть відсутня інформація про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , інакше напевно було б встановлено, що вказана справа не підсудна Інгулецькому районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. За таких обставин, вважаємо, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин.

Також зазначає, що відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом ізгібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. З квітня 2023 року відповідач ОСОБА_1 мобілізований у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, проходить військову службу, захищаючи державу від збройної агресії російської федерації у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 . Отже, на час проходження служби для захисників держави, а також членів їх сімей діє звільнення від сплати відсотків та штрафних санкцій за кредитними договорами. Це означає, що банки, фінансові установи не мають права нараховувати їм відсотки за користування кредитом, пеню, штрафні санкції. Однак із вищезазначеного судового рішення вбачається, що судом були стягнуті з відповідача не лише тіло кредиту за договорами, а й відсотки за користування ними і штрафні санкції у вигляді інфляційних збитків і трьох відсотків річних, що суперечить вимогам ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Також зазначає, що, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Також зазначає, що із судового рішення вбачається, що заборгованість за тілом кредиту за договором №4523913 від 15 вересня 2021 року становить 2850,00 грн., а розмір нарахованих процентів складає 14500,03 грн. За змістом положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, частина 4 статті 18 Закону не містить застереження щодонезастосування зазначених положень пункту 5 частини 3 цієї статті до умови договорів про надання споживчого кредиту. Частинами 5 та 7 статті 18 Закону передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим, а первісний кредитор, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаївділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Вважає, що нарахування такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим ст.3 п.6, ст.509 ч.3 та ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання.З огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Враховуючи наведене, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, суд повинен вирішити питання щодо співрозмірності нарахованих відсотків невиконаному зобов`язанню та врахувати інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Також, з урахуванням складності справи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру, виходячи з обставин справи та заявленої ціни позову, вважає, що зазначений позивачем і стягнутий судом розмір витрат на професійну правничу допомогу 13000,00 грн. є явно завищеним, оскільки позовні заяви є стандартними, значних труднощів у їх складанні та збору документів не викликають, представник відповідача участі у судовому засіданні не приймав, що також повинно бути предметом розгляду під час перегляду цивільної справи у разі скасування судом заочного рішення.

Представник відповідача адвокат Миргородський В.П. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заяви та перегляді заочного рішення з підстав, наведених у заяві, наполягає

Представник позивача Ткаченко М.М. надала заяву, у якій просить відмовити у скасуванні заочного рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 20 січня 2026 у цивільній справі №213/4985/25, та розглянути заяву про скасування заочного рішення розглядати без участі представника. Зазначає, що позивач розцінює заяву про перегляд заочного рішення відповідача необґрунтованою, так як не дотримані умови (обставини), за яких заочне рішення підлягає скасуванню, та перегляду (ч.1 ст.288 ЦПК України), а саме, відповідач не посилається на жодні обставини та докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, вся зазначена аргументація заявником була досліджена судом в заочному рішенні. У заяві про перегляд заочного рішення відповідач зазначає, що він не погоджується з нарахованими за кредитним договором відсотками зазначаючи про те, що має статус військовослужбовця, а тому до нього мала бути застосована пільга, передбачена частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка звільняє військовослужбовців від сплати процентів за користування кредитом. Однак, позивач не вважає надані відповідачем докази такими, що підтверджують наявність у нього права на застосування пільги, передбаченої частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зазначає, що період нарахування відсотків за кредитними договорами по 23.02.2022 року включно, тобто до моменту набуття Відповідачем статусу військовослужбовця. З урахуванням вище наведеного та з наданих Відповідачем копій документів, вбачається, що до нього не можуть бути застосовані пільги, передбаченої частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Таким чином, представником відповідача не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. Всі інші доводи відповідача є нічим іншим як непогодженням з позовними вимогами, без належного правового обґрунтування, з урахуванням визначеності правомірності правочину. Також зазначає, що ТОВ «Коллект центр» заборгованість не нараховував, а звернувся до суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості виключно з сумою, яка була передана в рамках підписаного Договору про відступлення права вимоги. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Свобода договору закріплена у статтях 6 і 627 ЦК України, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Перевірив матеріали справи, судом встановлено наступне.

Заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2026 року по справі №213/4985/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», заборгованість за Договорами №4523913 від 15.09.2021 року та №77512631 від 14.09.2021 року у розмірі 23179 грн. 84 коп.; також стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 грн 00 коп.

Відповідно до ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню за наявності таких умов: якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Встановлено, що відповідач не зміг своєчасно надати відзив на позовну заяву про стягнення з нього заборгованості за кредитними договорами, оскільки мав їнше місце реєстрації, йому не було відомо про розгляд справи.

Суд враховує, що обставини, на які посилається представник відповідача, мають істотне значення для прийняття правильного рішення, оскільки це надасть змогу відповідачу надати докази, про які суду не було відомо на момент прийняття рішення по справі.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що є підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Керуючись ст. ст. 287-289 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Миргородського Вадима Петровича про перегляд заочного рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської від 20 січня 2026 року по справі №213/4985/25, - задовольнити.

Поновити пропущений процесуальний строк на подання відповідачем ОСОБА_1 заяви про перегляд заочного рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2026 року по справі №213/4985/25.

Заочне рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2026 року по справі №213/4985/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасувати.

Призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні о 12:30 год. 28 квітня 2026 року з викликом сторін.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Мазуренко