Справа № 539/5979/25
Провадження № 2/539/339/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Рудалєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Бас В.Г.,

сторони у судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

До Лубенського міськрайонного суду Полтавської області (далі суд) звернулося ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (юридична адреса: 03150, місто Київ, вулиця Загородня, будинок №15, офіс №118/2, ) (далі позивач) із позовом до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд:

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (адреса: 03150, місто Київ, вулиця Загородня, будинок №15, офіс №118/2, ) заборгованість у сумі 67 725 (шістдесят сім тисяч сімсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок, з яких: сума кредиту 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок; сума процентів користування кредитом 57 225 (п`ятдесят сім тисяч двісті двадцять п`ять) гривень 00 копійок, штрафні санкції 3 500,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» (первісний кредитор) та відповідачем 03 лютого 2024 року було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 1421507, відповідно до умов якого відповідач отримав у борг кошти у сумі 7 000,00 грн на строк 359 днів та зобов`язувався повернути отримані кошти та сплатити відсотки за користування ними.

27 червня 2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» (первісним кредитором) та позивачем укладено Договір факторингу № 27062025 (далі договір факторингу), відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу права вимоги за кредитним договором, серед іншого, до відповідача.

Унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором. За результатами укладення між первісним кредитором та позивачем договору факторингу, право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача.

Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми статей 512, 514, 1082 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо правових наслідків відступлення права вимоги; статей 626, 627, 628, 629 ЦК України щодо обов`язковості умов укладених договорів; статей 1049, 1050, 1054 ЦК України щодо особливостей укладення та виконання кредитних договорів; статей 526, 625 ЦК України щодо обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором.

Відповідач до суду відзив на позовну заяву не надіслала, але до суду надійшла заява (заперечення) у якій відповідач повідомила, що сума відсотків порівняно із тілом кредиту є неспівмірною, а відповідач є багатодітною матір`ю та єдиним джерелом її доходу є виплата на грудну дитину, за якою вона наразі здійснює догляд; штрафні санкції, які нарахував позивач, не підлягають стягненню, оскільки військовий стан.

Заяви, клопотання учасників справи

Разом з позовною заявою позивач надав до суду клопотання про витребування доказів.

В прохальній частині позовної заяви позивач просив проводити розгляд справи без його участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

02 березня 2026 року до суду від відповідача надійшла заява (заперечення), у якій вона зазначила про неможливість погашення такої суми заборгованості.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 03 грудня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, постановив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, судове засідання призначив на 21 січня 2026 року, а також витребував докази від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».

Розгляд справи відкладався на 02 березня 2026 року у зв`язку із неявкою учасників справи.

У зв`язку із тим, що відповідач, повідомлений належним чином, не з`явився у судове засідання повторно без поважних причин, а позивач не заперечує, суд розглядає справу та ухвалює рішення на підставі документів, що в ній містяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» - є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ФК №В0000495, виданим Національним банком України 21 січня 2022 року (а.с.18).

03 лютого 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» (первісний кредитор) та відповідачем укладено Договір №1421507 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» (далі кредитний договір)(а.с.80-84), відповідно до пункту 1.2 якого первісний кредитор надає споживачу (відповідачу) кредит у гривні, а споживач (відповідач) зобов`язаний повернути отриманий кредит, оплатити проценти за користування ним.

Укладення кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС первісного кредитора, доступ до якої забезпечується споживачу (відповідачу) через Веб-сайт або Мобільний додаток «CreditPlus». Електронна ідентифікація споживача здійснюється під час входу споживача в особистий кабінет у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі шляхом перевірки первісним кредитором правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача (відповідача), вказаний під час входу та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету (пункт 1.1 кредитного договору).

Сума кредиту 7 000,00 грн (пункт 1.3 кредитного договору), строк кредитування 360 днів (пункт 1.4 кредитного договору), періодичність внесення платежів кожні 30 днів (пункт 1.4 кредитного договору).

Орієнтовна загальна вартість кредиту становить: за стандартною ставкою - 81 640,00 грн (пункту 1.8.1 кредитного договору), за зниженою процентною ставкою 80 147,50 грн (пункт 1.7.2 кредитного договору).

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються первісним кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача (відповідача) уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 .

Пунктом 1.7.1 кредитного договору та Паспортом споживчого кредитування передбачено, що стандартна процентна ставка, а також денна процентна ставка за кредитним договором становить 2,50 % в день (а.с.81).

Згідно з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, яка є додатком №1 до кредитного договору, загальна вартість кредиту на дату його закінчення становить 64 771,00 грн (а.с.24, зворотна сторона).

Листом від 02 липня 2025 року ТОВ «ПЕЙПЕК» повідомило ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» про перерахування коштів на картку відповідача (а.с.74).

Крім того, на виконання ухвали суду АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» повідомило, що на ім`я відповідача ним емітовано картку № НОМЕР_2 , а 03 лютого 2024 року на неї здійснено переказ коштів у сумі 7 000,00 грн (а.с.113).

Первісний кредитор ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії НОМЕР_3 , виданим Національним банком України 27 листопада 2020 року (а.с.17).

27 червня 2025 року між позивачем та первісним кредитором (ТОВ «СЛОН КРЕДИТ») укладено Договір факторингу №27062025 (договір факторингу) (а.с.54-62), відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до боржників, серед яких заборгованість за кредитом відповідача.

Передача права вимоги за кредитним договором відповідача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників (а.с.62, зворотна сторона) та витягом з Реєстру боржників, який є додатком №1 до договору факторингу (а.с.90). Заборгованість відповідача станом на 28 січня 2025 року склала: 7 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 57 225 грн - заборгованість за відсотками, штрафи 3 500,00 (а.с.11).

У червні 2025 року відповідачу від позивача було відправлено електронне повідомлення про укладення договору факторингу та зміну кредитора у кредитному договорі, а також повідомлено нові реквізити для погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.88).

Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором відповідно до умов договору факторингу.

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України), Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування» станом на дату виникнення спірних правовідносин.

Не погоджуючись із відповідачем, який не сплачував заборгованість за кредитним договором, керуючись положеннями договору факторингу, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.

Норми права, які застосував суд

Згідно зі статею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері врегульовано Законом про споживче кредитування.

Так, пунктом 1-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до пункту 7-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування новий кредитор - особа, яка у встановленому законодавством порядку набула за цивільно-правовим договором або з інших підстав заміни кредитора у зобов`язанні право вимоги за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим частиною другою статті 3 цього Закону.

Частиною першою статті 18 Закону про споживче кредитування визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (частина третя статті 18 Закон про споживче кредитування).

Частиною п`ятою статті 8 Закону про споживче кредитування визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:

протягом перших 120 днів - 2,5 %;

протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям, пункту 7-1 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит та договори, передбачені пунктами 1 і 5 частини другої статті 3 цього Закону, які відповідають встановленим у зазначеному пункті критеріям, а також пунктів 8-16 цього розділу, дія яких поширюється на всі договори про споживчий кредит та всі договори, передбачені частиною другою статті 3 цього Закону, предметом забезпечення за якими є або, станом на 24 лютого 2022 року, було майно, яке відповідає ознакам, визначеним пунктом 8 цього розділу (пункт 2 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування).

Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України визначено, що період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оцінка суду

Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідач не виконує умови укладеного між ним та первісним кредитором кредитного договору в електронному вигляді, право вимоги за яким передано позивачу, в наслідок цього виникла заборгованість, її слід стягнути у судовому порядку.

Відповідач повідомила, що сума відсотків порівняно із тілом кредиту є неспівмірною, а штрафні санкції, які нарахував позивач, не підлягають стягненню, у зв`язку із військовим станом.

Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків.

Відповідно до змісту статей 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.

Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, відповідно до вимог кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти та був зобов`язаний їх повертати на умовах та у строк, передбачений договором. При цьому, в матеріалах справи, документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає.

В силу вимог статей 629 та 1054 ЦК України, Закону про споживче кредитування позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір відповідно до його умов та вимог закону.

Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 ЦК України.

При цьому, суд звертає увагу, що як було зазначено вище, стаття 205 ЦК України надає право укладати договір, серед іншого, у письмовій (електронній) формі. Крім того, Закон України «Про електронну комерцію» визначає, що договір, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, якому передував обмін електронними повідомленнями, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач уклав кредитний договір шляхом підписання своїм електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Юридична особа (первісний кредитор), яка укладала кредитний договір з відповідачем, є фінансовою установою та має відповідне свідоцтво.

Таким чином, аналізуючи норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію», а також матеріали справи, зокрема умови кредитного договору, суд дійшов висновку, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу.

Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 07 жовтня 2020 року у справі 127/33824/19.

Судом встановлено, що відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення кредитного договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе.

Проаналізувавши зміст договору факторингу, а також те, що сторони договору факторингу є фінансовими установами, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до вимог статей 512, 514 та 516 ЦК України, статті 18 Закону про споживче кредитування була правомірно передана позивачу. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав у строк взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивач має підстави вимагати від відповідача їх виконання відповідно до умов договору факторингу, позовні вимоги є обґрунтованими.

При цьому, що стосується відсотків за користування кредитними коштами, суд зазначає таке.

Як було зазначено вище, відповідно до вимог пунктів 2 та 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування до договорів споживчого кредитування, які були укладені після набрання чинності змін Закону про споживче кредитування законодавчо передбачене обмеження щоденної процентної ставки:

протягом перших 120 днів не більше 2,5 % (тобто з 24 грудня 2023 року до 21 квітня 2024 року включно)

протягом наступних 120 днів не більше 1,5 % (тобто з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року включно).

Крім того, відповідно до норм частини п`ятої статті 8 Закону про споживче кредитування з 20 серпня 2024 року денна процентна ставка не може перевищувати 1%.

Незважаючи на те, що позивач отримав від первісного кредитора право вимоги до відповідача як боржника за кредитним договором на суму 67 725,00 грн, з якої сума відсотків за кредитом складає 57 225,00 грн (з розрахунку денної процентної ставки за весь строк кредитування 2,50%), а визначена договором щоденна процентна ставка 2,50% не відповідає вказаним вище вимогам Закону про споживче кредитування, суд, керуючись Законом про споживче кредитування проводить власний розрахунок заборгованості (саме суми заборгованості за відсотками) за користування кредитом.

Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, відповідно до умов кредитного договору відповідачу 03 лютого 2024 року надано кредит у сумі 7 000,00 грн на строк 360 днів із денною процентною ставкою 2,50% на день. Дата повернення останньої суми кредиту 28 січня 2025 року.

Ураховуючи, що на день укладення кредитного договору чинною була вказана вище норма Закону про споживче кредитування, денна процентна ставка у розмірі 2,50% за весь період кредитування, на переконання суду, не відповідає нормам Закону про споживче кредитування. У зв`язку з цим самостійно розраховує суму відсотків та загальну суму кредиту з урахуванням поступового зниження денною процентної ставки згідно із Законом про споживче кредитування.

Ураховуючи вказані вище вимоги пункту 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування, денна процентна ставка за кредитом має становити:

З 03 лютого 2024 року до 21 квітня 2024 року включно 79 днів денна процентна ставка може бути 2,50 % (як про це зазначено у кредитному договорі), а тому розмір процентів, який слід стягнути із відповідача за указаний період, становить:

7 000,00 грн (сума кредиту)*2,50% (денна процентна ставка)/100%* 79 днів (строк кредитування за ставкою 2,50%) = 13 825,00 грн (сума відсотків за кредитом за ставкою 2,50% за 79 днів кредитування);

З 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 включно 120 днів - денна процентна ставка може бути не більше 1,5 % (передбачено пунктом 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування), а тому розмір процентів, який слід стягнути із відповідача за указаний період, становить:

7 000,00 грн (сума кредиту)*1,5% (денна процентна ставка)/100%*120 днів (строк кредитування за ставкою 1,5%) = 12 600,00 грн (сума відсотків за кредитом за ставкою 1,5% за 120 днів кредитування);

З 20 серпня 2024 року до 28 січня 2025 року включно (дата закінчення дії кредитного договору) 162 дні денна процентна ставка може бути не більше 1% (відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону про споживче кредитування), а тому розмір процентів, який слід стягнути із відповідача за указаний період, становить:

7 000,00 грн (сума кредиту)*1,0% (денна процентна ставка)/100%*162 дні (строк кредитування за ставкою 1,0%) = 11 340,00 грн (сума відсотків за кредитом за ставкою 1,0% за 162 дні кредитування).

Таким чином, загальна сума заборгованості за відсотками за кредитним договором за власним розрахунком суду складає: 13 825,00 грн + 12 600,00 грн + 11 340,00 грн = 37 765,00 грн. З урахуванням тіла кредиту у сумі 7 000,00 грн загальна сума заборгованості складає 44 765,00 грн.

Щодо заявленого позивачем розміру штрафу у сумі 3 500,00 грн за кредитним договором суд зазначає, що з огляду на зазначені вище норми пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, відповідач звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь позивача неустойки (штрафу) за таке прострочення відповідні платежі за прострочення підлягають списанню кредитодавцем (позивачем).

Суд відхиляє доводи позивача щодо того, що аналогічна норма виключена зі змісту Закону України «Про споживче кредитування», оскільки вона залишилася у прикінцевих та перехідних положеннях Цивільного кодексу України, який відповідно до частини другої статті 4 цього кодексу є основним актом цивільного законодавства України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача штрафу у сумі 3 500,00 грн за кредитним договором не підлягає задоволенню.

За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач заперечуючи, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи та доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Щодо судового збору суд зазначає таке.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджується Платіжною інструкцією №6667 від 17 листопада 2025 року (а.с.1). У зв`язку з тим, що суд задовольняє позовні вимоги частково, судовий збір стягується з відповідача на користь позивача пропорційно сумі задоволених вимог, а саме 1 601,21 грн.

Щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Позивач, серед іншого, заявив вимогу щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат було надано до матеріалів справи Договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року (а.с.70-71) (далі Договір).

Згідно до пунктом 4.6 Договору після виконання доручення адвокат складає Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) (далі Акт).

Зі змісту Акта вбачається, що правова допомога склала 10 000,00 грн (а.с.91).

Проаналізувавши Договір та Акт, суд дійшов висновку про те, що витрати на правничу допомогу слід зменшити з огляду на таке.

Відповідно до частин третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як вбачається із змісту Договору та Акту, послуги адвоката у вказаній справі становлять 10 000,00 грн.

Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що робота, зазначена у Акті, має не обґрунтовано завищену вартість, з огляду на складність справи (стягнення заборгованості здійснюється за одним кредитним договором) та фактично виконаній адвокатом роботі (наданих послуг), часові, витраченому на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг) (зміст позовних вимог та доданих до позовної заяви документів є стандартизованим; представник позивача не брав участі у судових засіданнях, крім позовної заяви адвокат підготував клопотання про витребування доказів), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи, сталою правовою позицією і безумовно є завищеними, тому вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. Під час визначення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з вимог частини третьої статті 141 ЦПК України.

Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 512, 514, 516, 527, 530, 627, 628, 617, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», статтями 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (адреса: 03150, місто Київ, вулиця Загородня, будинок №15, офіс №118/2, ) заборгованість у сумі 44 765 (сорок чотири тисячі сімсот шістдесят п`ять) гривень 00 копійок, з яких: сума кредиту 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок; сума процентів користування кредитом 37 765 (тридцять сім тисяч сімсот шістдесят п`ять) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (адреса: 03150, місто Київ, вулиця Загородня, будинок №15, офіс №118/2, ):

судовий збір у сумі 1 601 (одна тисяча шістсот одна) гривня 21 копійка;

витрати на правову допомогу у сумі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», адреса: 03150, місто Київ, вулиця Загородня, будинок №15, офіс №118/2, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В. Рудалєва