ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/4024/22 Номер провадження 22-ц/814/595/26Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.

при секретарі: Філоненко О.В.

за участю представника АТ «Полтаваобленерго» Блищук В.Т., представника ОСОБА_1 адвоката Панченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» - Блищук Вікторії Тихонівни на рішення Подільського районного суду м. Полтави від 17 липня 2025 року ухвалене у складі головуючого судді Тимчук Р.І., повний текст судового рішення виготовлено 23.07.2025

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про стягнення упущеної вигоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про стягнення упущеної вигоди.

В позовній заяві зазначав, що він з 28.01.2020 року є власником нежитлової будівлі з житловою надбудовою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг, які надає АТ «Полтаваобленерго» з розподілу електричної енергії за зазначеною адресою в результаті підписання з відповідачем 20.01.2021 заяви-приєднання, відповідно до якої позивач ініціював приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за технічними даними Паспорту точки розподілу за об`єктом споживання.

01.02.2021 з ТОВ «Полтаваенергозбут» позивач уклав договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 5280006, відповідно до якого ОСОБА_1 має право продавати ТОВ «Полтаваенергозбут» електричну енергію.

Облік електричної енергії за об`єктом споживання за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється одним засобом вимірювальної техніки, яким був NIK 2307 ARP3 T.1602 M.21. Окремий засіб вимірювальної техніки для обліку електричної енергії, яку АТ «Полтаваобленерго» постачає позивачеві відповідно до заяви-приєднання від 20.01.2021 до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, не встановлювався.

Працівники АТ «Полтаваобленерго» без попереднього повідомлення та дозволу позивача зайшли на територію господарства біля житлового будинку, де зняли засіб вимірювальної техніки NIK 2307 ARP3 T.1602 М.21, який раніше був ними встановлений замість Gama 300 G3B.144, що вийшов з ладу, та намагались встановити інший засіб вимірювальної техніки.

Замість вирішення спору шляхом перемовин або звернення до суду АТ «Полтаваобленерго» відключило позивача від постачання електричною енергією, чим вчинило протиправні дії, порушивши права позивача та умови укладеного 20.01.2021 між сторонами у справі договору на постачання електричної енергії до об`єкту споживання за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 17.08.2021 у справі № 550/519/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано дії АТ «Полтаваобленерго» щодо відключення належної ОСОБА_1 нежитлової будівлі з житловою надбудовою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 від постачання електричної енергії протиправними та зобов`язано АТ «Полтаваобленерго» відновити постачання електричної енергії.

У зв`язку з цим, згідно за обчисленнями ОСОБА_1 розмір недоотриманого прибутку - упущеної вигоди від ТОВ «Полтаваенергозбут» відповідно до укладеного 01.02.2021 договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 5280006, яку поніс ОСОБА_1 внаслідок припинення АТ «Полтаваобленерго» надання послуг з розподілу електричної енергії та здійснення відключення від електромережі нежитлової будівлі з житловою надбудовою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 08.00 години 00 хвилин 31 травня 2021 року по 23 годину 59 хвилин 20 січня 2022 року становить 99024,92 грн.

Просив суд стягнути з АТ «Полтаваобленерго» (код в , зареєстроване місцезнаходження: 36022, м. Полтава, вул. Старий поділ, буд. 5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) 99024,92 грн. упущеної вигоди за період з 31.05.2021 по 20.01.2022, а також 997,30 грн. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, 12000,00 грн. витрат, пов`язаних з наданням професійної правової допомоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Подільського районного суду м. Полтави від 17 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго» про стягнення упущеної вигоди задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Полтаваобленерго» (, зареєстроване місцезнаходження: 36022, м. Полтава, вул. Старий поділ, буд. 5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) 99023,75 грн. упущеної вигоди за період з 31.05.2021 по 20.01.2022 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з АТ «Полтаваобленерго» (, зареєстроване місцезнаходження: 36022, м. Полтава, вул. Старий поділ, буд. 5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) 997,29 грн. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання позовної заяви, 11999,86 грн. витрат на правову допомогу, 12278,85 грн. витрат на проведення експертиз по справі.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, представник Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» - Блищук В.Т.подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

АТ «Полтаваобленерго» вважає, що висновок експертів № 17334/17335 не підтверджує кількість виробленої електричної енергії установкою споживача, позивача у справі, і як наслідок не визначає і не підтверджує суму упущеної вигоди позивача, на яку він має право. Вказує, що суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги керуючись лише висновком експерта.

Зазначає, що висновки експерта Дмитрієва В.О. не ґрунтуються на належних доказах розрахунку обсягу виробленої електричної енергії , а тому проведено не вірно.

АТ «Полтаваобленерго» вважає, що висновок, зроблений експертом Дмитрієвим В.О., в проведеній ним електротехнічній експертизі, не ґрунтується на матеріалах справи, що відносяться до предмету позову саме споживача ОСОБА_1 , і проведені розрахунки обсягу електричної енергії, який могла б виробити і передати товариству «Полтаваенергозбут» генеруючи сонячну енергію установка ОСОБА_1 HUAWEI TEHNOLOGIES, виконані не коректно, з припущенням, без належного обґрунтування.

30.09.2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Панченко О.О. надала Полтавському апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу в якому просила апеляційну скаргу АТ «Полтаваобленерго» залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Полтави від 17.07.2025 року без змін. Стягнути судові витрати понесені позивачем під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, а саме: витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухавши представника АТ «Полтаваобленерго» Блищук В.Т., представника ОСОБА_1 адвоката Панченко О.О., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі з житловою надбудовою, яка знаходиться АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг, які надає АТ «Полтаваобленерго» з розподілу електричної енергії за зазначеною адресою.

20.01.2021 ОСОБА_1 підписав заяву-приєднання, відповідно до якої він ініціював приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за технічними даними Паспорту точки розподілу за об`єктом споживання за адресою: АДРЕСА_1 , з АТ «Полтаваобленерго».

01.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Полтаваенергозбут» укладений договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 5280006, відповідно до якого ОСОБА_1 має право продавати ТОВ «Полтаваенергозбут» електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики приватного домогосподарства, а ТОВ «Полтаваенергозбут» бере на себе зобов`язання купувати у ОСОБА_1 електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені цим договором. Цей договір є додатком до договору про постачання електричної енергії ТОВ «Полтаваенергозбут» за місцезнаходженням приватного господарства Бабик Д.Г., в якому електрична енергія використовується для задоволення побутових потреб та/або потреб особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 .

Облік електричної енергії за об`єктом споживання за адресою АДРЕСА_1 , яку позивачу постачає АТ «Полтаваобленерго» відповідно до заяви-приєднання від 20.01.2021 до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, та електричної енергії, яку ОСОБА_1 продає ТОВ «Полтаваенергозбут» згідно з договором від 01.02.2021 про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 5280006, здійснюється одним засобом вимірювальної техніки NIK 2307 ARP3 T.1602 M.21. Окремий засіб вимірювальної техніки для обліку електричної енергії, яку АТ «Полтаваобленерго» постачає ОСОБА_1 відповідно до заяви-приєднання від 20.01.2021 до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, не встановлювався.

14.05.2021 бригада працівників Чутівської філії АТ «Полтаваобленерго» прибула до житлового будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з невідповідністю засобу вимірювальної техніки, який мали намір встановити працівники Чутівської філії АТ «Полтаваобленерго» замість засобу вимірювальної техніки NIK 2307 ARP3 T.1602 M.21, позивач заперечив проти проведення його заміни в його домогосподарстві наполягаючи на встановлені засобу вимірювальної техніки, який би був аналогічний Gama 300 G3B.144 або NIK 2307 ARP3 T.1602 M.21, але працівники Чутівської філії АТ «Полтаваобленерго» у цьому йому відмовили, після чого ОСОБА_1 заборонив проводити заміну засобу вимірювальної техніки.

У подальшому представники Чутівської філії АТ «Полтаваобленерго» склали акт про недопуск до вузла обліку та засобу вимірювальної техніки від 14.05.2021, в якому зазначили, що побутовий споживач відмовив у наданні доступу та/або не забезпечив безперешкодного доступу уповноваженим представникам Чутівської філії АТ «Полтаваобленерго» до вузла обліку за адресою АДРЕСА_1 , тим самим порушив вимоги п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії. Відповідно до п. 6.2.10 розділу VI Кодексу комерційного обліку електричної енергії позивачу було запропоновано протягом 5 робочих днів - до 21.05.2021, забезпечити доступ представників Чутівської філії для обстеження, контрольного огляду, технічної перевірки, заміни засобу вимірювальної техніки за вищевказаною адресою, попередньо узгодивши дату проведення зазначених робіт. Одночасно в акті зазначили, що у випадку невиконання даної вимоги, енергопостачання об`єкта за вказаною адресою буде припинено згідно з п. 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії.

31.05.2021 позивач отримав від АТ «Полтаваобленерго» попередження про припинення електроживлення (надання послуг з розподілу) від 18.05.2021 № 3, в якому вказано, що на підставі п. 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, за порушення вимог п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії та у відповідності до п. 10 Договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, згідно п. 11.5.2 Кодексу системи розподілу та складеного акту про не допуск до вузла обліку та засобу вимірювальної техніки від 14.05.2021 - 31.05.2021 з 08 год. будуть проведені заходи з припинення розподілу електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 .

31.05.2021 керівником Чутівської філії АТ «Полтаваобленерго» було затверджено завдання № 11 на виконання робіт по відключенню (підключенню) побутових споживачів, відповідно до якого підлягає відключенню ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , згідно акту про не допуск.

В подальшому рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 17.08.2021 року по справі № 550/519/21 визнано дії Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» щодо відключення належної ОСОБА_1 нежитлової будівлі з житловою надбудовою, розташованою за адресою АДРЕСА_1 , від постачання електричної енергії протиправними. Зобов`язано Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» відновити постачання електричної енергії до належної ОСОБА_1 нежитлової будівлі з житловою надбудовою, розташованою за адресою АДРЕСА_1 .

Постановою Полтавського апеляційного суду від 16.12.2021 року рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 17.08.2021 року, змінено в частині стягнення моральної шкоди, в іншій частині - залишено без змін.

Як наслідок, відповідно до завдання № 8 від 20.01.2022 відбулося підключення енергопостачання (підключення фасад на опорі по заяві споживача та за рішенням суду від 16.12.2021р.), за адресою АДРЕСА_1 .

10.07.2024 року складено експертний висновок за результатами проведення судової комплексної електротехнічної та економічної експертиз, за висновком якої встановлено наступне.

За період з 08.00 години 00 хвилин 31 травня 2021 року по 23 годину 59 хвилин 20 січня 2022 року генеруюча сонячну енергію установка Бабика Д.Г. HUAWEI TECHNOLOGIES, що розташована в нежитловому будинку з житловою прибудовою за адресою: АДРЕСА_1 , могла би виробити та передати в мережу електропостачальника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» 16785,3 кВт/год. електричної енергії.

В обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта-економіста, згідно Постанов НКРЕКП щодо застосування «зеленого» тарифу впродовж періоду з 31.05.2021 по 20.01.2022, «Розрахунок розміру упущеної вигоди (недоотриманого прибутку) ОСОБА_1 внаслідок припинення Акціонерним товариством «Полтаваобленерго» надання послуг з розподілу електричної енергії та здійснення відключення від електромережі нежитлової будівлі з житловою надбудовою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 08.00 години 00 хвилин 31 травня 2021 року по 23 годину 59 хвилин 20 січня 2022 року», який наведено в позовній заяві, підтверджується в сумі 99023,75 грн.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що внаслідок протиправної поведінки відповідача АТ «Полтаваобленерго», а саме припинення надання послуг з розподілу електричної енергії позивачу та відключення належної ОСОБА_1 нежитлової будівлі з житловою надбудовою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , від постачання електричної енергії, стало причиною неможливості позивача здійснювати діяльність по виробництву електричної енергії у період з 31.05.2021 року по 20.01.2022 року, та отримати внаслідок її продажу прибуток в розмірі 99023,75 грн.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Закон України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон № 2019-VIII) визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 2019-VIII учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори, серед яких і договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом.

Відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом - домовленість між індивідуальним побутовим споживачем та постачальником універсальних послуг, яка спрямована на врегулювання цивільних прав та обов`язків під час купівлі-продажу за «зеленим» тарифом електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або з енергії вітру генеруючими установками приватного домогосподарства (пункт 1.1.2. глави 1.1. розділу І).

Згідно з пунктом 3.3.4. глави 3.3. розділу III Правил договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством укладається між постачальником універсальних послуг та власником (одним із власників за згодою інших співвласників) цього приватного домогосподарства і є додатком до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил).

В силу пункту 11.3.18. глави 11.3. розділу ХІ Правил умови та порядок оплати електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, передбачені цими Правилами, зазначаються в договорі про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством. Відповідальність за порушення умов та порядку оплати встановлюється договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством відповідно до законодавства. Спори, які виникають між побутовим споживачем та постачальником універсальних послуг під час укладення договору та купівлі-продажу електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, вирішуються в установленому законодавством порядку.

Плату за придбану у побутового споживача електричну енергію, вироблену генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, постачальник універсальних послуг має перераховувати на рахунок побутового споживача відповідно до договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством.

Розрахунковим періодом для встановлення постачальнику універсальних послуг розміру оплати електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, є календарний місяць (пункти 11.3.19., 11.3.20. глави 11.3. розділу ХІ Правил).

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 63 Закону № 2019-VIII у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує 50 кВт, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, та у кожному розрахунковому періоді здійснювати пріоритетну оплату її вартості.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Постачальник універсальних послуг повинен перераховувати кошти для оплати проданої споживачем електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або з енергії вітру генеруючою установкою приватного домогосподарства, на поточний рахунок споживача відповідно до заяви-повідомлення (пункт 4.2. договору).

Відповідно до пункту 4.6. договору постачальником універсальних послуг щомісяця на основі отриманих показів засобів вимірювальної техніки не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, подає споживачу звіт про покази засобу вимірювальної техніки, обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електричної енергії.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

По своїй юридичній суті договір купівлі-продажу є імперативно оплатним. Сторони договору купівлі-продажу можуть домовитися про ціну або про спосіб її визначення.

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментальних принципів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; 2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Отже, суд обґрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав неможливості позивача здійснювати діяльність по виробництву електричної енергії у період з 31.05.2021 року по 20.01.2022 року, та отримати внаслідок її продажу прибуток в розмірі 99023,75 грн.

З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», § 58).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Щодо витрат на правничу допомогу

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частинами першою, третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до пункту 3 частини першою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22) зазначено, що за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Таке відшкодування судових витрат повинно здійснюватися відповідно до умов, підстав та у порядку, передбаченому Главою 8 Розділу I ЦПК України.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим, у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до вказаної норми закону під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до правової позиції, зазначеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 Велика Палата зробила наступні висновки.

Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Тому враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

З наданих до суду документів вбачається, що правова допомога позивачу ОСОБА_1 надавалася адвокатом Панченко О.О. на підставі ордеру серії ВІ №1336129 від 29.09.2025 року.

Разом із відзивом на апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» - ОСОБА_2 адвокатом Панченко О.О.подано копію договору про надання правничої допомоги № 01-12/09/25 від 12.09.2025.

Відповідно до п.2.1 розмір гонорару, який клієнт сплачує Адвокатському бюро за надану в межах цього договору правову допомогу становить 10000 грн.

Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 68 від 18.09.2025 Бабик Д.С. сплатив АБ «Олени Панченко» 10000 грн.

Також адвокатом було надано копію акту виконаних робіт № 1 наданої правничої допомоги згідно Договору про надання правничої допомоги № 01-12/09/25 від 12.09.2025

Також представником надано копію документу, що підтверджує надсилання копії заяви з додатками відповідачу (т.2 а.с.194).

З матеріалів справи вбачається, що від відповідача до апеляційного суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не надходило.

Визначаючись із розміром судових витрат, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, колегія суддів враховує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина 1 статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Однак, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року в справі № 712/4126/22.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Оскільки відповідач до суду апеляційної інстанції із клопотанням про зменшення розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката не звертався, відсутні підстави для зменшення витрат на правничу допомогу.

За вказаних обставин, з АТ «Полтаваобленерго» на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Отже, апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» - Блищук Вікторії Тихонівнислід залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Полтави від 17 липня 2025 року- без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» - Блищук Вікторії Тихонівнизалишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Полтави від 17 липня 2025 року- залишити без змін.

Стягнути з АТ «Полтаваобленерго» на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати зі сплати професійної правничої допомоги в сумі 10000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 січня 2026 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді О.І. Обідіна

В.П. Пікуль