Справа № 766/9488/25
Провадження № 2/650/267/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Ковальчук О.В.
за участю секретаря судового засідання Чечун В.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу,-
11.08.2025 року представник позивача Самойленко П.М. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу. Позовна заява мотивована тим, що 02.12.2020 року Голопристанським районним судом Херсонської області було задоволено позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 6 793 грн. 35 коп. та судових витрат.
19.07.2017 року в м. Херсоні по вул. Поповича, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 1102» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «ЗАЗ», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 ». Внаслідок ДТП автомобілю «ЗАЗ» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для позивача.
Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.10.2017 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.
Представник позивача, позивач в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на веб-сайті «Судова влада».
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у його відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 02.12.2020 року Голопристанським районним судом Херсонської області було задоволено позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 6 793 грн. 35 коп. та судових витрат.
19.07.2017 року в м. Херсоні по вул. Поповича, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 1102» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «ЗАЗ», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 ». Внаслідок ДТП автомобілю «ЗАЗ» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для позивача.
Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.10.2017 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП.
01.10.2020 року між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_2 (Новий кредитор) було укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Поліс № АМ/0283628 від 28.06.2017 року.
02.12.2020 року суддею Голопристанського районного суду Херсонської області було винесено рішення.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до відділу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості у примусовому порядку.
09.02.2021 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64422010.
Однак, на сьогоднішній день рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.12.2020 року досі не виконане.
Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року в справі № 14-16цс18, в якому Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 01 жовтня 2014 року в справі № 6-113цс14, згідно з яким відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням.
Разом з тим, за змістом статей 598 - 609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.
Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.
Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року по справі № 910/1 1249/17.
Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст. 625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі № 13/210/10, від 23.09.2015 у справі № 6-1206цс15, від 02.09.2015 у справі № 6-369цс15 та від 25.05.2016 у справі № 6-157цс16.
З урахуванням вищезазначеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення від 02.12.2020 року та до дня подання позовної заяви про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу - 17.06.2025 року.
Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 5 072 (п`ять тисяч сімдесят дві) грн. 43 коп.
Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 03.12.2020 року по 17.06.2025 року складає 925 (дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 76 коп.
Таким чином, встановленні судом обставини дають підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Керуючись ст. ст.12,13,89,133,141,259,263,264,265,274,279 ЦПК України, суд
Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3% річних у розмірі 925 (дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 76 коп. та інфляційні втрати у розмірі 5 072 (п`ять тисяч сімдесят дві) грн. 43 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати пов`язані з наданням професійної правової допомоги в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.К. Ковальчук