Провадження №2/523/2975/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2026 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання Дяченко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, у загальному позовному провадженні, цивільну справу № 523/12041/15-ц за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Доводи позову.

29 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 яким просив:

-в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за Договором кредиту №2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 року (заборгованість станом на 09.06.2015 року становить 761 182,50 гривень) звернути стягнення на предмет іпотеки однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , шляхом визнання права власності за ПАТ «Укрсоцбанк»;

-визнати за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , ціну за яку майно буде прийнято у власність ПАТ «Укрсоцбанк» встановити на рівні, не нижчому на звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на момент реєстрації права власності.

13.04.2016 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» подав до суду заяву про зміну предмета позову, якою просив:

- в рахунок часткового погашення заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості ОСОБА_1 за Договором кредиту №2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 року у загальній сумі 36 070,82 долари США, що еквівалентно 761 182,50 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів, ціну встановивши на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом в межах процедури виконавчого провадження, та стягнути судовий збір.

10.10.2016 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» подав до суду заяву про зміну предмета позову, якою просив:

- стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором кредиту №2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 року у розмірі 36 070,82 долари США в гривневому еквіваленті на день ухвалення рішення, а також судовий збір.

Обґрунтовано позов тим, що 20.05.2008 між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який загальними зборами акціонерів АКБ «Укрсоцбанк» на вимогу Закону України «Про акціонерні товариства» 16.04.2010 року перейменований на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту №2008/695-Ф03.7/29, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» зобов`язався надати Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 33 840,00 доларів США з графіком повернення кредиту, передбаченим пунктом 1.1.1. Договору кредиту та зі сплатою 13,00 процентів річних.

В якості забезпечення виконання зобов`язань Позичальником за Договором кредиту, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , 20.05.2008 року укладено Іпотечний договір №677.

19.08.2010 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про внесення змін №1 до Іпотечного договору №677, зареєстрований в реєстрі за ЛИ 114, згідно якого Іпотекодавець передав в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання основного зобов`язання за Договором кредиту, наступне нерухоме майно: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Свої зобов`язання, визначені п. 3.1.1 Договору кредиту, Позивачем виконано належним чином в повному зобов`язання відкрито відповідачу позичковий рахунок в Одеській обласній філії ООФ АКБ «Укрсоцбанк» та надано суму кредиту готівкою.

Позичальником не виконуються умови Договору кредиту, порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів передбачених пунктом 3.3.7 Договору кредиту.

Згідно п. 4.1. Договору кредиту, у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів, визначених Договором кредиту, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених Договором кредиту, Боржник сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період невиконання зобов`язань.

Відповідно до п. 4.2. Договору кредиту у разі порушення Боржником вимог п.п.3.3.2. - 3.3.5., 3.3.7. - 3.3.17. Договору кредиту, Боржник зобов`язаний сплатити Позивачу штраф у розмірі три проценти від суми кредиту, за кожний випадок.

Пункт 4.5. Договору кредиту встановлює, що у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8. цього Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 36 070,82 доларів США.

У зв`язку з невиконанням позичальником свого обов`язку по сплаті кредиту, у Кредитора виникло право задовольнити свої вимоги, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості та судовий збір.

Доводи відзиву на позов.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Попова О.А. подала до суду відзив на позов, яким просила відмовити у задоволенні позову АТ «СЕНС БАНК у повному обсязі. В обґрунтування відзиву на позов зазначила наступне: 1) в матеріалах справи відсутні докази отримання позичальником кредиту в тих сумах, які зазначає позивач. Доводи Банка про отримання кредитних коштів в іноземній валюті у розмірі 33 840,00 дол. США не відповідають дійсності, оскільки позичальник особисто не отримувала грошові кошти за кредитним договором, так як кредит у грошовій одиниці гривні був перерахований на рахунок ТОВ «ФК «Альфа Банк». Документами, які слугують підтвердженням факту надання коштів за кредитним договором, шляхом зарахування на поточний рахунок, мають бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог законодавства України про бухгалтерський облік та фінансову звітність, зокрема меморіальні ордери. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які первинні документи, що свідчили би про отримання позичальником коштів в іноземній валюті з наступною їх конвертацією. Документи, які би підтверджували конвертацію валюти в грошову одиницю гривню також в матеріалах справи відсутні. З огляду на викладене, позивач не довів суду яку суму грошових коштів надав позичальнику за кредитним договором, в якому розмірі та в якій валюті. 2) наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним доказом підтвердження заборгованості за кредитним договором. Відповідач не погоджується із розрахунком заборгованості, оскільки по-перше кредит видався у гривні, а по-друге позичальником в рахунок погашення боргу було перераховано значно більше суму ніж та, о зазначена в розрахунку. Позивачем не надано жодного належного доказу, який підтверджує реальний розмір заборгованості за кредитним договором. Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення однієї сторони. 3) Умовами кредитного договору було встановлено відсоткову ставку за користування кредитом 13%. До позовної заяви позивачем надано розрахунок заборгованості з якого вбачається, що з 20.05.2008 року відсотки за користування кредитом нараховувалися за ставкою 13,50% річних. Однак, таке нарахування відсотків ж незаконним, оскільки відповідачка не надавала згоди на підвищення відсоткової ставки. 4) позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема заборгованості по сплаті відсотків, у розмірі 3 211,79 доларів США, які нараховані за період з 20.05.2008 року по 09.06.2015 року. У матеріалах справи міститься досудова вимога про дострокове виконання зобов`язань. Відповідач вважає, що після направлення позичальнику письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї суми боргу, кредитний договір припинив свою дію, а кредитор втратив можливість нарахування та стягнення з боржника відсотків за кредитним договором. Відтак, нарахування позивачем відсотків за користування кредитом за період з 06.05.2015 по 09.06.2015 є незаконним, а тому у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити з вищенаведених підстав. 4) в розрахунок заборгованості включено пеню в доларах США, що суперечить положенням діючого законодавства України. У спірних правовідносинах сторони не обумовили можливість стягнення пені в іноземній валюті. За умовами кредитного договору, пеня може обчислюватися і стягуватися лише в національній валюті України гривні. При цьому, саме у гривні вона повинна обчислюватися на момент прострочення зобов`язання, а не на час ухвалення рішення. За таких обставин, позовна вимога про стягнення пені, є незаконною.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Пепеляшкова О.С. від 10 серпня 2015 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Пепеляшкова О.С. від 11 жовтня 2016 року провадження по справі було зупинено до вирішення справи за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договорів недійсними.

У зв`язку з перебуванням судді Пепеляшкова О.С. у декретній відпустці цивільну справу № 523/12041/15-ц було передано для розгляду судді Бабакову В.П. 06 квітня 2017 року.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Бабакова В.П. від 07 квітня 2017 року цивільну справу було прийнято до розгляду.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Бабакова В.П. від 20 вересня 2017 року провадження у справі було зупинено до розгляду Голосіївським районним судом м. Києва цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договорів про надання кредиту та іпотеки недійсними.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Бабакова В.П. від 09 жовтня 2018 року було поновлено провадження у справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Бабакова В.П. від 21 січня 2019 року провадження по цивільній справі було зупинено до розгляду Голосіївським районним судом м. Києва цивільної справи № 752/12374/18 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договорів про надання кредиту та іпотеки недійсними.

18.02.2021р. у зв`язку з відставкою судді Бабакова В.П., у відповідності до ст.33 ЦПК України цивільну справу передано на розгляд судді Далеко К.О.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О. від 23 лютого 2021 року цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було прийнято до свого провадження.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О. від 22 березня 2021 року за заявою представника АТ «Альфа Банк», було замінено позивача публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк на акціонерне товариство «Альфа-Банк.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О. від 21 квітня 2021 року провадження було зупинено до розгляду Суворовським районним судом міста Одеси цивільної справи №523/12265/19 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа Банк», державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюта Сергія Васильовича, про скасування рішення та поновлення запису у реєстрі прав власності.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О. від 15 квітня 2022 року провадження у справі поновлено, призначено розгляд у судовому засіданні.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О. від 18 січня 2023 року за заявою представника Акціонерного Товариства «Альфа-Банк», замінено позивача Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» на його правонаступника Акціонерне Товариство «Сенс Банк».

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 червня 2024 року з метою з`ясування обставин справи, зокрема в частині уточнення інформації наведеної у Розрахунку заборгованості Банком, суд визнав явку представника позивача акціонерного товариства «Сенс Банк» до судового засідання обов`язковою.

Ухвалою суду від 17.04.2024 року, із занесенням до протоколу судового засідання, суд відмовив представнику АТ «СЕНС БАНК» у поновленні строку для залучення доказів до матеріалів справи, документи залишені без розгляду, відповідно до ст. 126, 127 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09 липня 2024 року зобов`язано Акціонерне товариство «Сенс Банк» надати суду розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , за кредитним договором № 2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 року, виходячи із процентної ставки 13%, встановленої пунктом 1.1 кредитного договору №2008/695-Ф03.7/29. Зобов`язано ОСОБА_1 надати суду контр розрахунок на розрахунки позивача за кредитним договором № 2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 року.

ІІІ. Позиції сторін.

У судове засідання представник позивача АТ «СЕНС БАНК» не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій також просив розглянути справу у його відсутність.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Попова А.О.не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, а також відзив на позовну заяву, в якому просили суд відмовити у задоволенні даного позову.

Прийнявши участь у попередніх судових засідання, представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» - Байрамов О.В. підтримав змінені позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Прийнявши участь у попередніх судових засіданнях ОСОБА_1 та її представник адвокат Попова О.А. просили відмовити у задоволенні позову, надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту № 2008/695-Ф03.7/29, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі - 33 840,00 доларів США, зі сплатою - 13,00% процентів річних.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 20 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрований в реєстрі за № 677, згідно умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк» майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, право власності на яке виникне у іпотекодавця в майбутньому, а саме - однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 будинок №33.

19 серпня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про внесення змін №1 до Іпотечного договору, посвідченого 20.05.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 677. У зв`язку із завершенням будівництва та прийняттям в експлуатацію квартири сторони домовились внести зміни до Іпотечного договору, відповідно до яких іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором наступне нерухоме майно - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Вимогою про усунення порушень зобов`язання за договором кредиту вих №08.506-297/96-6550 від 06.05.2015 року на адресу позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 , ПАТ «УКРСОЦБАНК» повідомив, що станом на 06 травня 2015 року прострочена кредитна заборгованість за Кредитним договором №2008/695-Ф03ю7/29 від 20.05.2008 року без урахування пені та штрафних санкцій становить: 32 254,90 доларів США сума заборгованості за кредитом; 2 886,30 доларів США сума заборгованості за відсотками.

У подальшому, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» набуло право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_3 , звернувши стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, а саме - шляхом визнання права власності на квартиру. Відповідні зміни щодо власника нерухомості були внесені до державного реєстру державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою Сергієм Васильовичем. У якості підстави виникнення права власності на нерухоме майно зазначено: Договір про внесення змін, серія та номер: 1114, виданий 20.08.2010, видавник: ПН ОМНО Поведьонкова І.І.; Іпотечний договір, серія та номер: 677, виданий 20.05.2008, видавник: ПН ОМНО Поведьонкова І.І.; повідомлення, серія та номер: 114/18, виданий 12.12.2018, видавник: АТ «Укрсоцбанк»; повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 28.12.2018, видавник: Укрпошта.

Підставою внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності АТ «Укрсоцбанк» на квартиру за адресою - АДРЕСА_3 стало рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45708504 від 26.02.2019 16:59:21.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 червня 2021 року по справі № 523/12265/19: 1) Задоволено вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення державної реєстрації, скасування держаної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та поновлення запису про право власності в Державному реєстрі. 2) Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45708504 від 26.02.2019, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (номер запису про право власності 30462758). 3) Скасовано запис про право власності № 30462758, вчинений державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою Сергієм Васильовичем, яким проведена державна реєстрація права власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк». 4) Скасовано запис про право власності №35012582, вчинений державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Папським Артемом Едуардовичем, яким проведена державна реєстрація права власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за Акціонерним товариством «Альфа-Банк». 4) Припинено право власності Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на квартиру за адресою - АДРЕСА_3 (номер запису про право власності 35012582). 5) Поновлено в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 січня 2022 року по справі №523/12265/19: 1) Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 червня 2021 року скасовано. 2) Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк, державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення державної реєстрації та скасування держаної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та поновлення запису про право власності в Державному реєстрі задоволено частково. 3) Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45708504 від 26.02.2019, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (номер запису про право власності 30462758). 4) Скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чапського Артема Едуардовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50625902 від 13.01.2020, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (номер запису про право власності 35012582). 5) Припинено право власності Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на квартиру за адресою - АДРЕСА_3 (номер запису про право власності 35012582). 6) Поновлено в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за ОСОБА_1 .

Позовні вимоги АТ «СЕНС БАНК» зводяться до стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за Договором кредиту №2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 року у розмірі 36 070,82 долари США в гривневому еквіваленті на день ухвалення рішення, яка складається з:

- 32 254, 90 доларів США суми заборгованості за кредитом;

- 3 211,79 доларів США суми заборгованості за відсотками;

- 40,69 доларів США суми пені за несвоєчасне повернення кредиту;

- 563,44 доларів США суми пені за несвоєчасне повернення відсотків;

Надаючи правову оцінку доводам позивача про стягнення суми заборгованості за кредитом у розмірі 32 254, 90 доларів США, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.1. Договору кредиту №2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 року, укладеного між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 , кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 33 840,00 доларів США, зі сплатою 13,00% процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначених в Додатку №2 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 1.1.1 Договору кредиту №2008/695-Ф03.7/29 погашення кредиту та сплата нарахованих процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно, 20 числа сплачує кредитору рівні суми грошових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за кредитом та процентами, розрахованих за весь строк користування кредитом в сумі 386 доларів 56 центів.

Відповідно до п. 1.2 Договору кредиту №2008/695-Ф03.7/29 кредит надається позичальнику на наступні цілі: інвестування в нерухомість.

Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту №2008/695-Ф03.7/29 надання кредиту на цілі, визначені п.1.2 цього Договору проводиться після укладення договору/ів, вказаного/них в п.п. 1.3 та. 3.3.5 цього Договору шляхом перерахування Кредитором кредитних коштів в іноземній валюті з позичкового рахунку Позичальника № НОМЕР_1 у відділенні «Черьомушки » АКБ «Укрсоцбанк», МФО 328016, з наступною їх конвертацією (обміном) через операційну касу Кредитора в гривні, та перерахуванням їх на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Альянс Інвест» № НОМЕР_2 в ООД «Райффайзен Банк Аваль» МФО 380805.

Відповідно до п. 2.2 Договору кредиту №2008/695-Ф03.7/29 моментом (днем) надання Кредиту вважається день списання з позичкового рахунку Позичальника коштів в сумі Кредиту згідно з умовами даного Договору.

Відповідно до п. 1.3 Договору кредиту №2008/695-Ф03.7/29 в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, кредитор укладає:

1.3.1 в день укладення цього договору з Позичальником іпотечний договір, за умовами якого Позичальник передає Кредитору в іпотеку майнові права на незакінчене будівництвом нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . 33, для придбання якого, згідно з п. 1.2 цього Договору, надається Кредит, заставною вартістю 201 164 гривень 00 копійок, що за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього Договору (за 100 дол. США = 505,00 грн) еквівалентно сумі 39834,45 доларів США.

1.3.1.1 Протягом двох робочих днів після реєстрації права власності на нерухоме майно, зазначене в п.1.3.1 цього Договору, з Позичальником додаткову угоду до іпотечного договору, в якій Сторони змінюють опис предмета іпотеки: замість майнових прав на незакінчене будівництвом нерухоме майно саме нерухоме майно, яке належить Позичальнику на праві власності із зазначенням його реєстраційних даних та з посиланням на відповідний право встановлювальний документ. Додаткова угода про внесення змін до іпотечного договору посвідчується нотаріально.

Відповідно до п. 3.3.5 Договору кредиту №2008/695-Ф03.7/29 позичальник зобов`язаний одночасно з укладенням додаткової угоди, зазначеної в п.1.3.1.1. цього Договору, оформити договір страхування предмета іпотеки.

Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору від 20.05.2008 року, укладеного між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрованого в реєстрі за №677, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Договором кредиту №2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 року, майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, право власності на яке виникне у Іпотекодавця у майбутньому, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

Відповідно до п. 1.2 Іпотечного договору від 20.05.2008 року, вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 201 164,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього Договору еквівалентно сумі 39384,45 доларів США.

Відповідно до п. 1.3 Іпотечного договору від 20.05.2008 року, зміст та розмір зобов`язання, строк і порядок його виконання:

1.3.1. повернення кредиту в сумі 33840,00 доларів США, з наступним порядком погашення:

1.3.1.1 починаючи з місяця, наступного за місяцем надання Кредиту, Позичальник щомісячно 20 числа сплачує Кредитору рівні суми грошових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за Кредитом та процентами, розрахованих за весь строк користування Кредитом в сумі 386,50 доларів США, та з кінцевим терміном повернення заборгованості по Кредиту до 19 травня 2033 року, на умовах, визначених цим Договором.

1.3.2 сплата процентів за користування кредитом у розмірі 13,00% процентів річних та комісій, у розмірі, в строки та порядку, що визначені договором, яким обумовлене Основне зобов`язання

Аналіз вищенаведених положень Кредитного договору №2008/695-Ф03.7/29 та Іпотечного договору від 20.05.2008 року є підставою для наступних висновків суду:

- моментом (днем) надання Кредиту вважається день списання з позичкового рахунку Позичальника коштів в сумі Кредиту згідно з умовами даного Договору;

- надання кредиту проводиться після укладення договорів, вказаних в п.п. 1.3 та. 3.3.5 цього Договору, шляхом перерахування Кредитором кредитних коштів в іноземній валюті з позичкового рахунку Позичальника № НОМЕР_1 у відділенні «Черьомушки» АКБ «Укрсоцбанк», МФО 328016, з наступною їх конвертацією (обміном) через операційну касу Кредитора в гривні, та перерахуванням їх на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Альянс Інвест» № НОМЕР_2 в ООД «Райффайзен Банк Аваль» МФО 380805.

Матеріалами справи підтверджується укладення договорів, вказаних в п.п. 1.3 та. 3.3.5 Кредитного договору №2008/695-Ф03.7/29.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (стаття 202 ЦК України).

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

На підставі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, істотними умовами кредитного договору відповідно до вимог статей 638, 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Судом встановлено, що Банком були виконані умови Договору кредиту №2008/695-Ф03.7/29, надано ОСОБА_1 в іноземній валюті 33 840,00 доларів США.

При цьому, судом відхиляються та не приймаються до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Попової О.А. щодо відсутності доказів надання Банком Позичальнику грошових коштів у валюті - долар США, їх подальшої конвертації, як такі що не заслуговують на увагу та прямо спростовані матеріалами справи.

Первинними документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" від 16 липня 1999 рок, щодо дійсної видачі Банком суми кредиту позичальнику можуть бути, зокрема, меморіальний ордер, платіжне доручення на перерахування кредитних коштів тощо). Отже, меморіальний ордер є допустимим доказом отримання іноземної валюти позичальником, шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника, та факту виконання умов договору.

Таке правозастосування відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним зокрема в постанові від 29 травня 2019 року по справі № 539/1582/16-ц, в постанові від 25.11.2022 року по справі № 1512/2-214/11, які враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України.

Судом встановлено, що наявними в матеріалах справи письмовими доказами у їх сукупності підтверджується отримання позичальником ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 33 840,00 доларів США, зокрема це:

- Виписки з рахунку позичальника, надані стороною позивача;

- зміст п.1.1, 1.1.1, 1.3.1 Кредитного договору № 2008/695-Ф03.7/29, який містить умови надання кредиту саме в іноземній валюті 33 840 доларів США, та умови його повернення саме в іноземній валюті, щомісячно, в сумі 386,56 доларів США;

- зміст п.1.3.1 Кредитного договору № 2008/695-Ф03.7/29, яким фактично визначено, що надання грошових коштів ОСОБА_1 здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на її позичковий рахунок саме в іноземній валюті.

При цьому, суд констатує, що умови договору щодо подальшої конвертації грошових коштів у гривню та їх перерахування на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Альянс Інвест» безпосередньо пов`язані із виконанням умов Договору купівлі-продажу майнових прав №188/33 від 05.01.2006 року, що укладений між Позичальником ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова Компанія «Альянс-Інвест», про який йде мова у п. 1.1.1 Іпотечного договору.

Суд зазначає, що у даному випадку умови договору про подальшу конвертацію грошових коштів у гривню не свідчать про видачу кредиту ОСОБА_1 у грошовій одиниці гривні, а лише підтверджують існування між Банком та ОСОБА_1 домовленості щодо направлення кредитних грошових коштів на виконання умов Договору купівлі-продажу майнових прав №188/33 від 05.01.2006 року, що укладений між Позичальником ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова Компанія «Альянс-Інвест», за яким розрахунок відбувався у гривні.

При цьому, суд також вважає за необхідне зазначити, що стверджуючи про відсутність доказів про перерахування грошових коштів позичальнику у доларах та їх подальшу конвертацію, сторона відповідача не надає суду жодних доказів у спростування того, що відбулось виконання умов п. 2.1 Договору кредиту №2008/695-Ф03.7/29, зокрема: доказів спростування Виписки по рахунку позичальника, доказів не надходження коштів на позичковий рахунок Позичальника, доказів не перерахування Банком грошових коштів на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Альянс Інвест», з яким відповідачка укладала договір купівлі-продажу майнових прав №188/33 від 05.01.2006 року, та на підставі якого у подальшому стала власницею іпотечного майна.

- зміст умов Іпотечного договору від 20.05.2008 року, зокрема п. 1.3.1, 1.3.1, який чітко містить умови повернення кредиту саме у доларах США.

Також суд враховує, що кредит надавався позичальнику на цілі інвестування в нерухомість (п. 1.2 Кредитного договору № 2008/695-Ф03.7/29, та ця ціль виконана, що зокрема підтверджується набуттям ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_5 , та передачею наведеної квартири в іпотеку, згідно Договору про внесення змін №1 до Іпотечного договору посвідченого 20 травня 2008 року нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І, та зареєстрованого в реєстрі за №677, що посвідчений 19.08.2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 610 ЦК України визначено, що невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) визначає як порушення зобов`язання.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На підставі статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором.

В силу приписів статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду на частину першу статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У розумінні частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_1 порушила умови грошового зобов`язання, кошти у визначений строк не повернула, доказів щодо погашення заборгованості не надала, тому суд дійшов висновків про задоволення позовних вимог Банку в частині стягнення суми заборгованості за кредитом, однак у розмірі 32 192,38 доларів США.

Сума заборгованості у розмірі 32 192,38 доларів США підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема Виписками з рахунку позичальника та Розрахунком заборгованості, який був наданий самим Банком, на виконання ухвали суду від 09 липня 2024 року, тому суд частково задовольняє позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц, правові висновки якого в силу вимог тч.4 ст. 263 ЦПК України враховує суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

При цьому, суд зауважує на тому, що сторона відповідача стверджуючи про те, що позичальником в рахунок погашення боргу було перераховано значно більше суму ніж та, що зазначена в розрахунку заборгованості, не надала суду жодних доказів перерахування відповідачем суми на погашення кредиту значно більше, ніж наведено у розрахунку Банку. Сторона відповідача жодним чином не спростувала наданий позивачем Розрахунок заборгованості в частині стягнення тіла кредиту.

Одночасно, суд не приймає розрахунок заборгованості наданий представником відповідача адвокатом Поповою О.А., проведений у гривні, оскільки він суперечить умовам договору кредиту та іпотеки, Виписці по рахунку позичальника, щодо перерахування кредитних коштів у валюті, та умов їх повернення також у валюті.

У справах про стягнення кредитної заборгованості, кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Таке правозастосування узгоджується із правовими висновками Верховного Суду викладеними зокрема у постанові від 08.05.2024 у справі № 381/1647/21, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань, зокрема позики, виражених через іноземну валюту, не суперечить законодавству України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (частина перша статті 1046, частина перша статті 1049 ЦК України; див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16)».

Таким чином, відповідачем не спростовано факт отримання кредитних коштів у розмірі - 33 840 доларів США, а також факт неналежного виконання зобов`язань перед Банком, в тому числі не спростовано розмір заборгованості - 32 192,38 доларів США, а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Надаючи правову оцінку доводам позивача про стягнення суми заборгованості за відсотками у розмірі 3 211,79 доларів США, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.1 Договору кредиту №2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 року, укладеного між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 , кредитор надав позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру, зі сплатою 13,00% процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначених в Додатку №2 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 2.8 Договору кредиту №2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 року, у разі зміни кредитної політики внаслідок рішень законодавчої або виконавчої влади, Національного банку України, а також в разі настання іншої події, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів Кредитора та яка не залежить від волі Сторін, Кредитор має право змінити (збільшити або зменшити) процентну ставку за користування Кредитом, що визначена у п.п. 1.1 цього Договору:

2.8.1 Про намір змінити розмір процентів та/або комісій Кредитор зобов`язаний повідомити Позичальнику не пізніше, ніж за 10 календарних днів до дати початку їх введення, а також надати Позичальнику для укладення проекти двох примірників відповідної додаткової угоди (договору про внесення змін) до цього Договору.

2.8.2. У разі, якщо Позичальник погодиться з запропонованими Кредитором змінами розміру процентів та або комісій, він протягом 10 календарних днів з дня отримання від Кредитора двох примірників відповідної додаткової угоди (договору про внесення змін) до цього Договору підписує їх, повертає їх Кредитору для підписання з боку Кредитора. Після їх підписання Кредитор повертає один примірник додаткової угоди (договору про внесення змін) Позичальнику. Цей Договорі вважається зміненим в частині розмірів процентів та/або комісій після підписання Позичальником та Кредитором і скріплення його печаткою відповідної додаткової угоди (договору). Зазначені зміни вводяться в дію з дати, вказаної у відповідній додатковій угоді (договорі).

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості підтверджується, що позивачу за Договором кредиту №2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 року нараховувалась відсоткова ставка 13%, з 20.05.2008 року по 20.11.2008 року. З 22.12.2008 року нараховувалась відсоткова ставка 13,5%.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Попова О.А. у відзиві на позов та у судовому засіданні повідомила, що із відповідачем не погоджували підвищення відсоткової ставки, що унеможливлює нарахування відсотків за ставкою 13,5%.

У судовому засіданні 17.04.2024 року, під-час розгляду справи по суті, представник АТ «СЕНС БАНК» заявив суду усне клопотання про залучення доказів до матеріалів справи, в підтвердження погодження Сауляк А.Ю. підвищення відсоткової ставки, просив поновити строк.

Ухвалою суду від 17.04.2024 року, із занесенням до протоколу судового засідання, суд відмовив представнику АТ «СЕНС БАНК» у поновленні строку для залучення доказів до матеріалів справи, документи залишені без розгляду, відповідно до ст. 126, 127 ЦПК України.

Суд виходив із того, що позовна заява була подана до суду 29.07.2015 року, усне клопотання про залучення доказів було заявлено під-час розгляду справи по суті, аж через 9 років після подачі позову, хоча у відзиві на позов, поданому до суду 15.06.2022 року, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Попова О.А. зазначала про не погодження відповідачем підвищення відсоткової ставки. При цьому, заявляючи про поновлення строку, представник АТ «СЕНС БАНК» не навів жодної причини пропуску строку, що унеможливило надання судом навіть оцінки поважності причин пропуску строку. Також, сторона позивача не скористалась своїм правом подати клопотання про залучення доказів повторно, із обґрунтуванням причин пропуску строку подачі доказів, їх поважності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про неправомірність нарахування відповідачеві заборгованості за відсотками по ставці 13,5%, та законність її нарахування за ставкою 13%.

На виконання ухвали Пересипського районного суду м. Одеси від 09 липня 2024 року, АТ «СЕНС БАНК» надало суду Розрахунок заборгованості, у тому числі по відсоткам за ставкою 13% річних, за період з 20.05.2008 року по 08.06.2015 року, за яким сума заборгованості за відсотками складає 2163,50 доларів США.

Разом із тим, суд зазначає, що Вимогою про усунення порушень зобов`язання за договором кредиту вих №08.506-297/96-6550 від 06.05.2015 року на адресу позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 , ПАТ «УКРСОЦБАНК» повідомив, що станом на 06 травня 2015 року прострочена кредитна заборгованість за Кредитним договором №2008/695-Ф03ю7/29 від 20.05.2008 року без урахування пені та штрафних санкцій становить: 32 254,90 доларів США сума заборгованості за кредитом; 2 886,30 доларів США сума заборгованості за відсотками. Банк вимагав виконати кредитні зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, абзац 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі правові висновки викладено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18), та постанові Верховного Суду від 10 грудня 2025 року у справі № 172/1176/16-ц.

З огляду на викладене, суд погоджується із доводами адвоката Попової О.А. щодо відсутності правових підстав для нарахування позивачем відсотків за користування кредитом за період з 06.05.2015 року по 08.06.2015 рік.

У той же час, суд вважає законними вимоги Банку в частині стягнення відсотків за період з 20.05.2008 року по 06.05.2015 року - за ставкою 13%, та стягує з відповідача на користь позивача 1 596,54 доларів США заборгованості за відсотками, виходячи із наданого Банком Розрахунку заборгованості, на виконання ухвали суду від 09.07.2024 року.

Надаючи правову оцінку доводам позивача про стягнення суми заборгованості за пенею у розмірі 604,13 доларів США, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.1 Договору кредиту №2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 року, у разі прострочення позичальником термінів сплати Ануїтентних платежів, визначених в п.1.1.1 цього договору, а також комісій, передбачених умовами цього Договору, що визначені у Додатку №2 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення.

Відповідно до п.4.1.1 Договору кредиту №2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 рокунарахування неустойки (пені) здійснюється щоденно з дня виникнення простроченої заборгованості за Кредитним договором та/бо нарахованими процентами до моменту сплати зазначеної заборгованості, але не більше одного року з моменту виникнення цієї заборгованості.

Згідно із частиною першою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Текстуальне тлумачення положень статті 549 ЦК України свідчить, що законодавець у цій нормі пов`язує визначення пені як виду неустойки з такими кваліфікуючими ознаками як її обчислення:

1) за кожен день прострочення виконання;

2) у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання.

Згідно Розрахунку заборгованості наданого на виконання ухвали суду від 09 липня 2024 року, Банком нарахована:

- пеня за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 23,22 долара США еквівалент 490,05 грн., за період з 21.11.2014 по 21.05.2015;

- пеня за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 266,90 доларів США еквівалент 5 632,31 грн., за період з 21.11.2014 по 21.05.2015;

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Попова О.А. заперечувала проти стягнення пені у повному обсязі, з підстав незаконності її нарахування з суми в іноземній валюті, та стягнення в іноземній валюті.

Суд виходить із того, що оскільки пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав споживачів» за неналежне надання виконавцем банківських послуг споживачеві, то нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України. Кредитний договір №2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 року інших умов не містить.

Таке правозастосування також узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 20.03.2019 року у справі № 761/26293/16-ц від 20.03.2019), які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Аналогічні положення викладені у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2023 року у справі № 910/9894/22, та постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.09.2020 у справі №916/4693/15, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Надаючи правову оцінку наданому Банком розрахунку, суд констатує, що він не відповідає вимогам чинного законодавства України та умовам Договору кредиту №2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 року, зокрема: при нарахуванні пені за основу Банк брав іноземну валюту долар США, всупереч вимогам законодавства; розрахунок не проведений за кожен день прострочення зобов`язання. Крім того, визначення суми простроченого платежу (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"), на яку нараховується пеня, має здійснюватися у гривні за курсом НБУ на кожен день прострочення, а не на дату формування розрахунку.

При цьому, суд вважає додатково зазначити, що на виконання вимог ухвали суду, позивач надавав новий розрахунок заборгованості, в якому із урахуванням позиції сторони відповідача, не був позбавлений права привести розрахунок пені у відповідність до вимог чинного законодавства України, однак цього не зробив. Судом встановлено, що розмір пені за розрахунками є різний, однак суд надає оцінку первісно заявчленим позовним вимогам, які не змінювалися з 10.10.2016 року.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Необґрунтованість наданого Банком розрахунку, його невідповідність вимогам чинного законодавства та умовам договору, зумовлює висновок про відмову у задоволенні позову в частині стягнення суми заборгованості за пенею у розмірі 604,13 доларів США.

При цьому, враховуючи обставини того, що в основу розрахунку заборгованості Банк первісно взяв іноземну валюту, не визначив всіх необхідних складових, суд позбавлений можливості самостійно провести розрахунок пені, відповідно до умов п. 4.1.1 Договору кредиту №2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 рокута вимог чинного законодавства.

Таким чином, позовні вимоги акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» підлягає стягненню сума заборгованості за Договором кредиту №2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 року у розмірі 33 788,92 долари США, яка складається із: 32 192,38 доларів США заборгованості за тілом кредиту; 1 596,54 доларів США заборгованості за відсотками.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, з відповідача на користь позивача підлягає стягенню судовий збір у розмірі 3261,11 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,259,263-265,268, 279 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» суму заборгованості за Договором кредиту №2008/695-Ф03.7/29 від 20.05.2008 року в розмірі 33 788,92 доларів США (на дату ухвалення рішення еквівалентно 1 461 370,79 грн), яка складається із: 32 192,38 доларів США заборгованості за тілом кредиту та 1 596,54 доларів США заборгованості за відсотками.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір у розмірі 3 261,11 грн.

Позивач: Акціонерне товариство "СЕНС БАНК", , адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 02.02.2026 року, у зв`язку із тривалою та періодичною відсутністю в суді світла.

Суддя: К.О. Далеко