ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 березня 2026 року м. Чернівці Справа № 725/5890/25

Провадження 22-ц/822/521/26

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Литвинюк І. М., Лисака І. Н., Перепелюк І. Б., у порядку підготовки справи до розгляду за апеляційною скаргоюЧ ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернівецького районного суду міста Чернівці від 27 січня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Чернівецького районного суду міста Чернівці від 27 січня 2026 року задоволено позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстровано 13 вересня 2018 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №1786.

Малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після розірвання шлюбу залишено проживати разом із батьком ОСОБА_1 на його самостійному вихованні та утриманні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ІНФОРМАЦІЯ_3 оскаржило його, подавши апеляційну скаргу через підсистему «Електронний суд».

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 02 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_4 на рішення Чернівецького районного суду міста Чернівці від 27 січня 2026 року та витребувано матеріали цивільної справи.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 1 частини першої статті 365 ЦПК України передбачено, що суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду з`ясовує питання про склад учасників судового процесу. У разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Оскаржуваним рішенням, крім розірвання шлюбу, малолітню дитину залишено проживати разом із батьком на його самостійному вихованні та утриманні.

Тобто в тому числі вирішено питання щодо визначення місця проживання дитини та участі батьків у її вихованні.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною четвертою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Верховний Суд у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 495/432/23 (провадження № 61-17548св23) дійшов висновку, що у категорії справ, у яких вирішується питання самостійного виховання та утримання дитини (дітей) одним із батьків, обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до частини першої статті 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

За змістом пункту 74 Порядку проведення органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна у містах Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення), селищної, сільської ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції відповідний орган опіки та піклування фактично у розгляді справи в суді першої інстанції участі не брав, висновку щодо розв`язання спору не надав.

У постанові від 11 грудня 2023 року у справі № 523/19706/19 (провадження № 61-12112сво22) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вказав на те, що «у частинах четвертій-шостій статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Тлумачення змісту зазначених приписів СК України дозволяє зробити висновок, що вони не допускають виключень щодо неотримання письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок.

Наведені вище положення статті 19 СК України та Порядку знайшли своє відображення у процесуальному законодавстві, з якого слідує, що такі органи займають самостійне процесуальне становище, беручи участь у судовій справі.

Висновок владних органів містить дві складові: 1) відомості про факти, на основі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного розгляду та вирішення справи; 2) рекомендацію конкретного органу про те, як необхідно з точки зору державного інтересу (захист прав та інтересів дітей) вирішити справу, тобто висновок про факти та право.

Вказане дозволяє віднести висновки до засобів доказування (письмових доказів). Як й інші докази, вони не мають для суду наперед встановленої сили.

У випадку неможливості надати висновок, який ґрунтується на обстеженні умов, орган опіки і піклування з метою захисту інтересів дитини має використати всі можливі варіанти одержання інформації і оцінки обставин, що склалися, і за можливістю надати висновок з посиланням на бесіди із родичами, знайомими, або з посиланням на інші документи та із вказівкою на те, що обстежити безпосередньо умови проживання неможливо.

Такі висновки, безумовно, мають велике значення для ухвалення судом законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Адже висновок органів державної влади та місцевого самоврядування формується із урахуванням досвіду у певній сфері, в межах компетенції відповідного органу та на основі його повноважень»

За приписами частини шостої статті 56 ЦПК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залучення до участі у справі виконавчого комітету Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області як органу опіки та піклування, а також зобов`язання вказаного органу надати висновок про розв`язання спору між позивачем та відповідачем щодо визначення місця проживання дитини та участі батьків у її вихованні.

Керуючись статтями 56, 260, 261, 365 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Залучити до участі у справі № 725/5890/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, як орган опіки та піклування (59233, Чернівецька обл, Вижницький р-н, смт Берегомет, вул. Центральна, буд. 20).

Надіслати третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, копії: позовної заяви, рішення суду першої інстанції, апеляційної скарги, ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження.

Зобов`язати Виконавчий комітет Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області надати висновок про розв`язання спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини та участі батьків у її вихованні.

Висновок надати на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батька, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновок направити до Чернівецького апеляційного суду у строк до 13 квітня 2026 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Литвинюк

І. Н. Лисак

І. Б. Перепелюк