Справа № 404/7949/19
Номер провадження 4-с/404/8/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Кропивницький

Фортечний районний суд м. Кропивницького у складі:

головуючої судді - Варакіної Н.

за участю секретаря Кірової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни.

Скаргу мотивує тим, що на 02 липня 2025 року в бухгалтерії м`ясокомбінат «Ятрань» дізнався про існування постанов приватного виконавця Золотарьової Т.В. від 30.05.2025 року про звернення стягнення на його доходи. Вважає, що приватний виконавець вказала необґрунтований процент утримання із заробітної плати, оскільки заробітна плата за місяць не покриває суми виконавчого листа, а йому потрібні кошти, щоб прожити наступний місяць до виплати заробітної плати. Просить, скасувати постанови від 30.05.2025 року приватного виконавця Золотарьової Т.В.

13 січня 2026 року скаржник подав уточнену скаргу на дій приватного виконавця.

Ухвалою судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 06 жовтня 2025 року витребувано від приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни копію матеріалів виконавчого провадження № 71942872.

В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що скарга не підлягають задоволенню, із наступних підстав.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.11.2021 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, задоволено та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль SkodaOktavia А5 Elegance, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , припинивши право власності на нього ОСОБА_2 ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля SkodaOktavia А5 Elegance, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 96 685 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля ВАЗ 211040, 2009 року випуску в розмірі 41 210 грн та грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля SkodaOktavia А5, 2006 року випуску в розмірі 102 285 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2650,07 грн та витрати на оплату експертизи в розмірі 1030,20 грн.

На виконання вказаного рішення Кіровським районним судом м. Кіровограда 08.02.2022 видано виконавчі листи № 404/7949/19, які були звернуті до виконання до приватного виконавця Золотарьової Т.В.

Постановами приватного виконавця Золотарьової Т.В. від 02.06.2023 відкриті виконавчі провадження з виконання виконавчих листів №404/7949/19 від 08.02.2022 та постановою від 02.06.2023 приєднанні до зведеного виконавчого провадження ЗВП № 71942838.

Постановою приватного виконавця Золотарьової Т.В. від 30.05.2025 ВП № 71942872 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника вирішено здійснювати відрахування із суми доходів боржника ОСОБА_1 у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості, яка складає 4548,59 грн.

Постановою приватного виконавця Золотарьової Т.В. від 30.05.2025 ВП № 71942810 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника вирішено здійснювати відрахування із суми доходів боржника ОСОБА_1 у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості, яка складає 106 853,50 грн.

Постановою приватного виконавця Золотарьової Т.В. від 30.05.2025 ВП № 71941718 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника вирішено здійснювати відрахування із суми доходів боржника ОСОБА_1 у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості, яка складає 158 344,50 грн.

Згідно зі статтею 14 Конституції України та статтею 18 ЦПК України, судові рішенню що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органі місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконанню судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначені у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідні до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням в тому числі таких засад, як: верховенства права, обов`язковості виконання рішень та законності (ч.1 ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження»)

За положеннями п.1 ч.1 ст. 3 вказаного Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 вказаного Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом положень ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 вказаного Закону виконавець зобов`язаний розпочати примусове виконання рішення за наявності низки умов, зокрема якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, набрало законної сили; виконання рішення передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; не пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; виконавчий документ відповідає вимогам, передбаченим ст. 4 цього Закону; стягувач подав заяву про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Початком примусового виконання відповідного виконавчого документу є подання стягувачем відповідної заяви про примусове виконання рішення, що є наслідком відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення шляхом винесення постанови, в тому числі про стягнення основної винагороди із зазначенням відсотка суми, що підлягає стягненню (висновок викладений в постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі №200/13920/19-а).

Згідно ч.2 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. (ч.ч. 1-2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Виконавчий документ видав суд і приватний виконавець не може на власний розсуд вносити зміни за цим документом (постанова Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №806/2273/17 та постанова Верховного Суду від 08.07.2022 у справі №908/309/21).

Зі змісту частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» також вбачається, що передбачені цим Законом права виконавця (як державного, так і приватного), в тому числі щодо отримання всієї необхідної інформації, виникають у нього лише під час здійснення виконавчого провадження, тобто після відкриття виконавчого провадження (подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 08.07.2022 у справі № 908/309/21).

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечить положенню частини першої статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно з якою копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.(постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.09.2022 року у справі №203/4640/21)

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. (ч. 1 ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 7 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків (за однією виконавчою дією) (ч.ч.1-2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження»)

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Скаржником не наведено об`єктивного нормативно-правового обґрунтування щодо порушень Закону та не надано належних доказів щодо допущених процесуальних порушень з боку приватного виконавця під час прийняття рішення про звернення стягнення на заробітну плату боржника у спосіб і порядок, встановлений ст. 10, 68-70 Закону України «Про виконавче провадження», та прийняття відповідної постанови, не зазначено та не доведено до яких саме негативних наслідків для боржника призвели оскаржувані дії та рішення приватного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження суд вважає, що приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В. діяла та приймала оскаржувані боржником рішення відповідно до закону та в межах її повноважень, у зв`язку з чим у суду відсутні підставі для задоволення скарги боржника.

Керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвалу складено 13.03.2026.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Б. Варакіна