Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2026 Справа №607/8599/25 Провадження №2/607/1035/2026

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

представника відповідача, адвоката Строценя Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі ТОВ «ФК «Ейс», позивач), через «Електронний суд», звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 144018 від 19 червня 2024 року в розмірі 17 412,72 гривень, а також судових витрати по справі.

Ухвалою судді від 02 травня 2025 року відкрито провадження у справі № 607/8599/25 та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

14 серпня 2025 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалео рішення, яким частково задоволено позов ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за договором № 144018 від 19 червня 2024 року в сумі 16 911 (шістнадцять тисяч дев`ятсот одинадцять),72 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2 352 (дві тисячі триста п`ятдесят дві),70 грн; витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 6 798 (шість тисяч сімсот дев`яносто вісім),60 грн.

09 жовтня 2025 року ОСОБА_2 , яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2025 року у справі №607/8599/25 за позовом ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 20 листопада 2025 року поновлено відповідачу ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2025 року в цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2025 року у справі № 607/8599/25 за позовом ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2025 року у цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано; справу за позовом за позовом ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказано, що 19 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (далі - ТОВ «ФК «Кредіплюс») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 144018 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач добровільно без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, зареєструвався на сайті, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту кредитодавця, тобто вказав свої особисті персональні ідентифікаційні дані. Відповідачу було відправлено одноразовий ідентифікатор f6377d82 на номер телефону НОМЕР_1 , який було введено останнім 19 червня 2024 року.

Відповідно до умов даного кредитного договору, загальний строк кредитування за цим договором складає 84 дні, з 19 червня 2024 року по 11 вересня 2024 року, загальний розмір кредиту становить 10 667,00 грн та надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: 8 000,25 грн на картковий рахунок позичальника № НОМЕР_2 ; у розмірі 2 666,75 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Комісія за надання кредиту становить 2 666,75 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 25,00%. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00% річних. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100 грн.

Первісний кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кошти в кредит.

10 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 10102024, згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 144018 від 19 червня 2024 року.

Всупереч умовам договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 17 412,72 грн, з яких: 10 667,00 грн заборгованість по кредиту; 6 244,72 грн заборгованість по відсоткам; 501 грн заборгованість за комісією.

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити. Разом з позовною заявою, представник позивача подав клопотання про витребування доказів. Необхідність подання клопотання обґрунтована неможливістю отримати дану інформацію самостійно.

Ухвалою суду від 02 червня 2025 року клопотання представника ТОВ «ФК «Ейс» про витребування доказів - задоволено. Витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію:

чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) платіжна картка маска-картки № НОМЕР_4 , чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 );

про зарахування коштів на картковий рахунок - маска карти № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) за період 19.06.2024 24.06.2024 у сумі 8 000,25 грн (безготівкове зарахування згідно транзакції № від 19.06.2024);

чи є/був номер телефону НОМЕР_1 фінансовим номером телефону за картковим рахунком маска-картки № НОМЕР_4 та чи знаходиться/знаходився номер телефону НОМЕР_1 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 );

у разі підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок маска-карти № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) за період 19.06.2024 24.06.2024 у сумі 8 000,25 грн (безготівкове зарахування згідно транзакції № від 19.06.2024), надати первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію; надати повний номер рахунку маска-картки № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), на який зараховано кошти.

12 серпня 2025 року на адресу суду, на виконання ухвали від 02 червня 2025 року, від АТ КБ «Приватбанк» надійшла запитувана інформація стосовно карткового рахунку ОСОБА_1 , зарахування на картку кредитних коштів, що відображено у банківській виписці.

09 жовтня 2025 року ОСОБА_2 , яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2025 року у справі №607/8599/25 за позовом ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування цієї заяви зазначено: щодо нібито укладеного кредитного договору № 144018 від 19 червня 2024 року між ТОВ «ФК «Ейс» та відповідачем, то таке твердження позивача не відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству. ОСОБА_2 звертає увагу суду, що відповідач є особою з інвалідністю другої групи, користується звичайним «кнопочним» телефоном, який не підтримує можливості виходу до мережі Інтернет. В силу стану свого здоров`я ОСОБА_1 не обізнаний із порядком укладення цивільно-правових договорів у електронній формі, зокрема із застосуванням електронних підписів, а тому укладення будь-якого електронного договору від його імені є неможливим та не відповідає фактичним обставинам. Відповідач користується виключно однією банківською карткою, на яку щомісячно надходили його пенсійні виплати. На цю картку ОСОБА_1 не отримував жодних кредитних коштів і не проводив операцій, окрім отримання пенсії, що має істотне значення для правильного вирішення справи.

14 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника ТОВ «ФК «Ейс» у якій він висловлює заперечення проти перегляду заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2025 року у справі № 607/8599/25.

28 листопада 2025 року ОСОБА_2 , яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 , подала до суду відзив на позовну заяву у якому просила відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. На обґрунтування відзиву вказує на обставини, які були описані у заяві про перегляд судового рішення. Додатково повідомляє суду що ОСОБА_1 картковим рахунком, відкритим на його ім`я, з червня 2024 не користувався. Будь-яких операцій зі зняття готівкових коштів через банкомати чи інші платіжні пристрої він не здійснював. Також відповідач не використовував банківську картку для безготівкових розрахунків у торговельній мережі чи мережі Інтернет, не проводив переказів та не розпоряджався коштами, що могли надходити на зазначений рахунок. Отже, відповідач не мав фактичного доступу до використання вказаного карткового рахунку та не здійснював жодних дій, пов`язаних із розпорядженням грошовими коштами. Відповідач користується виключно однією банківською карткою, на яку щомісячно надходили його пенсійні виплати.

Інших банківських рахунків чи карток ОСОБА_1 не відкривав (не надавав доручень на відкриття) та не використовував. На зазначену картку відповідач не отримував жодних кредитних коштів і не проводив операцій, окрім отримання пенсії. Однак вказана картка є заблокованою у зв`язку з наявністю заборгованості, стягнення якої здійснюється на підставі судового рішення, внаслідок блокування єдиного банківського рахунку, на який надходять пенсійні виплати, відповідач фактично позбавлений можливості не лише розпоряджатися належними йому грошовими коштами, але й забезпечувати свої елементарні життєві потреби. Відсутність доступу до пенсійних коштів унеможливлює придбання продуктів харчування, ліків, оплату комунальних послуг та інших витрат, необхідних для підтримання життєдіяльності.

04 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив представника ТОВ «ФК «Ейс» у якій він стверджує, що 19 червня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 144018 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_5 (IBAN НОМЕР_6 ), на яку було зараховано кредитні кошти у розмірі 8 000,25 грн.

Додана представником відповідача виписка до заяви про перегляд заочного рішення довідка від АТ КБ «ПриватБанк» від 03 жовтня 2025 року не може бути доказом того, що відповідач не отримував на свій рахунок грошових коштів у сумі 8 000,25 грн, оскільки з наданої довідки вбачається інформація щодо банківської карти № НОМЕР_7 , що є відмінною між погодженими сторонами (позичальником та позикодавцем) банківською карткою для зарахування кредитних коштів, оскільки як вже встановлено, сторони погодили зарахування кредитних коштів у розмірі 8 000,25 грн на картку № НОМЕР_2 , а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

08 грудня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Строцень Т. О. подав до суду заперечення у яких просив відмовити у задоволені позовних, оскільки відповідач заперечує укладення договору, а проценти за кредитним договором є непомірно високими.

У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Ейс» не з`явився, однак просив розгляд даної справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Строцень Т. О. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив, покликався на доводи відзиву.

Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

19 червня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 144018 (далі Договір), який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором f6377d82.

Згідно п. 2.1. Договору, кредитодавець зобов?язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 2.6. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 2.2.1 Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов?язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6. Договору та виконати інші зобов?язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Відповідно до п. 2.2. Договору, кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника, не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі. Типом кредиту є кредит.

Згідно п. 2.2.1. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 10 667,00 грн (десять тисяч шістсот шістдесят сім грн 00 коп.) надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 8 000,25 грн на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті (далі рахунок Позичальника); у розмірі 2 666,75 грн шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини.

Відповідно до п. 2.3 Договору, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний.

Згідно п. 2.4. Договору, знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено.

Відповідно до п. 2.5. Договору, комісія за надання кредиту складає 2 666,75 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.

Як слідує з п. 2.6. Договору загальний строк кредитування за цим Договором складає 84 дні - з 19 червня 2024 року (дата надання кредиту) по 11 вересня 2024 року

Відповідно до п. 2.7. Договору, загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 8 917,47 грн (вісім тисяч дев`ятсот сімнадцять грн. сорок сім коп.).

Згідно п. 2.7.1. Договору, денна процентна ставка складає: 8 917,47 грн (вісім тисяч дев`ятсот сімнадцять грн сорок сім коп.) / 10 667,00 грн (десять тисяч шістсот шістдесят сім грн 00 коп.) / 84 дні * 100% = 0,9952%/день.

Відповідно до п. 2.8 Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 48 115,15% грн.

Згідно п. 2.9.1 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом) складає 19 584,47 грн.

Як вбачається з додатку до договору про споживчий кредит № 144018 від 19 червня 2024 року, який є графіком платежів, зазначено дати платежів з 19 червня 2024 року по 11 вересня 2024 року, та загальну суму до сплати за кредитом в розмірі 19 584,47 грн.

Також ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 2cb8573d підписано паспорт споживчого кредиту - Інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), в якому містяться відомості про кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови.

Згідно довідки № 6 за вих. № 156/29-01 від 29 січня 2025 року, ТОВ «ФК «Кредіплюс» повідомляє про успішність операцій згідно договору № 1412/22-1 від 14 грудня 2022 року, укладеного з ТОВ «ФК «Контрактовий дім», зокрема, під № 13 вбачається, що ОСОБА_1 перераховано кошти в розмірі 8 000,25 грн за кредитним договором № 144018 від 19 червня 2024 року на картку № НОМЕР_2 .

За змістом картки обліку виконання договору № 144018, складної ТОВ «ФК «Кредіплюс», заборгованість ОСОБА_1 за період з 19 червня 2024 року по 11 вересня 2024 року становить 17 412,72 грн, яка складається з: 10 667,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 6 244,72 грн заборгованість за відсотками; 501 грн заборгованість за комісіями.

10 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Ейс» (Фактор) укладено договір факторингу № 10102024.

Згідно п. 2.1 Договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до акту приймання-передачі Реєстру № 3 від 09 грудня 2024 року до договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року, згідно з вимогами п. 4.1 договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 09 грудня 2024 року, складений за формою згідно із Додатком № 1 до договору та документи підтверджуючі право вимоги клієнта. Кількість боржників 684. Загальна сума заборгованості 10 151 092,97 грн. Сума фінансування, що підлягає сплаті 656 646,63 грн.

Згідно з витягом з Додатку № 1 до договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року, що є витягом з Реєстру прав вимог № 3 від 09 грудня 2024 року, ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 144018 від 19 червня 2024 року в загальній сумі 17 412,72 грн.

Як слідує з виписки з особового рахунка за кредитним договором № 144018, складеної позивачем, заборгованість ОСОБА_1 станом на 25 березня 2025 року складає 17 412,72 грн, з яких: 10 667,00 грн - прострочене тіло; 6 244,72 грн - прострочені відсотки; 501 грн - прострочена комісія.

Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-250725/41082-БТ від 04 серпня 2025 року, АТ КБ «Приватбанк» повідомляє, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_5 . Також до листа долучено виписку, з якої вбачається зарахування на вказану картку19 червня 2024 року на суму 8 000,25 грн.

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» № V55O2GG0H3C9L6MG від 03 жовтня 2025 року, АТ КБ «Приватбанк» повідомляє, що станом на 03 жовтня 2025 року на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_7 на яку він отримує пенсійні виплати, а також на вказану картку можуть бути зараховані будь-які виплати перекази.

ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності 2-гр групи загального захворювання, що стверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 , виданим Пенсійним фондом України 26 квітня 2012 року довічно, серія НОМЕР_8 .

Згідно медичної документації, ОСОБА_1 має незадовільний стан здоров`я, потребує медикаментозного лікування та періодичного огляду у профільних лікарів.

За встановлених обставин, до виниклих у спорі правовідносин підлягають застосуванню наступні норми процесуального та матеріального права.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. ст. 626, 628 ЦК України).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем ОСОБА_1 підписано кредитний договір № 144018 від 19 червня 2024 року, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором f6377d82.

В силу вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Таким чином, на підставі укладених між сторонами електронних договорів, які вважаються укладеними у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до вимог абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно абз. абз. 1, 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»).

У силу ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Отже, між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між кредитодавцями та відповідачем у встановленому законом порядку укладено електронний кредитний договір.

Жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, ОСОБА_1 суду надано не було. Укладений договір відповідачем не оспорюється в судовому порядку.

Надані представником позивача документи є належними та достатніми для того, щоб суд виснував про те, що зобов`язання ОСОБА_1 перед позивачем, згідно кредитного договору № 144018 від 19 червня 2024 року, є невиконаними.

Твердження представників відповідачка про те, що ОСОБА_1 не отримував кредитних коштів, оскільки у нього відсутні навики користування мережею Інтернет та відсутня технічна можливість такого процесу через використання ним «кнопочного» телефону, не заслуговує на увагу, оскільки спростовується вище викладеними доказами про електронну ідентифікацію особи Позичальника, вчинення ним дій не підписання електронного договору, зазначення в ньому анкетних даних ОСОБА_1 та даних про банківську картку, яка попередньо була емітована для відповідача, на його запит у банківській установі.

Як вбачається з наданої АТ КБ «Приватбанк» інформації на ім`я ОСОБА_1 відкрито декілька рахунків та емітовано декілька карток, серед яких № НОМЕР_5 та № НОМЕР_7 . Також до листа долучено виписку, з якої вбачається зарахування 19 червня 2024 року суму 8 000,25 грн та їх використання, що не спростовано доводами представників відповідача.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Як встановлено судом, 10 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 10102024, яким позивач підтвердив своє право вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 144018 від 19 червня 2024 року.

Надані представником позивача документи є належними та достатніми для того, щоб суд виснував про те, що зобов`язання ОСОБА_1 перед позивачем, згідно кредитного договору № 144018 від 19 червня 2024 року, є невиконаними.

Щодо вимоги позивача про стягнення комісії за договором № 144018 від 19 червня 2024 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 144018 за комісією становить 501,00 грн. Також представником позивача включено до тіла кредиту комісію за надання кредиту у сумі 2 666,75 грн.

Однак, на думку суду, відсутні законні підстави для стягнення із відповідача заборгованості за комісіями з огляду на наступне.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).

Отже, до стягнення з відповідача на користь нового кредитора - позивача підлягають тільки 8 000,25 грн тіло кредиту, та 6 244,72 грн - проценти, загальний розмір 14 244,97 грн.

За змістом частин 3 та 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами 13 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 на підставі укладеного з ТОВ «ФК «Кредіплюс» електронного кредитного договору № 144018 від 19 червня 2024 року свої зобов`язання перед позикодавцем, який відступив права вимоги за вказаним договором ТОВ «ФК «Ейс», щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, і через це у нього виникла заборгованість на загальну суму 14 244,97 грн, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом стягнення тіла кредиту та процентів.

При цьому слід зазначити, що відповідач розмір кредитної заборгованості не спростував, своїх контррозрахунків заборгованості чи доказів, які б підтверджували її відсутність, суду не надав.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції в національній валюті № 10287 від 23 квітня 2025 року, ТОВ «ФК «Ейс» при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1 987,71 грн (14 244,97 * 2 422,40 : 17 412,72), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору півд. Час розгляду в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , виданого Пенсійним фондом України 26 квітня 2012 року серія НОМЕР_8 , ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи довічно, отже у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», він звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, сума судового збору у розмірі 1 987,71 грн. підлягає компенсації позивачу за рахунок держави.

Також, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частин 1, 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Судом встановлено, що 04 лютого 2025 року між ТОВ «ФК «Ейс» та Адвокатським бюро «Тарасенко та партнери» укладено договір про надання правничої допомоги № 04/02/25-01.

Як вбачається із Додаткової угоди № 29 до Договору про надання правничої допомоги 04/02/25-01, Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, зокрема за Договором № 144018 боржником за яким є ОСОБА_1 .

Згідно Акту прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги 04/02/25-01 від 04 лютого 2025 року), виконавець надав, а Клієнт отримав юридичні послуги на загальну суму 7 000,00 грн.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Враховуючи викладене, а також те, що заявлені та документально підтверджені витрати позивача на правничу допомогу АБ «Тарасенко та партнери» у розмірі 7 000,00 грн є обґрунтованими, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, в зв`язку з чим підлягають стягненню з відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

За вказаних обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім витрати на правову допомогу у сумі 5 726,55 грн (14 244,97 * 7 000,00 : 17 412,72), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 5, 12, 13, 19, 28, 76-77, 79-81, 89, 133, 141, 187, 211, 247, 263-265, 273, 274, 280-289 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за договором № 144018 від 19 червня 2024 року в сумі 14 244 (чотирнадцять тисяч двісті сорок чотири),97 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 5 726 (п`ять тисяч сімсот двадцять шість),55 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір в розмірі 1 987 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят сім),71 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , адреса місцезнаходження: Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, м. Київ, 02090.

Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя О. Я. Герчаківська