Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Заочне

12 лютого 2026 рокуселище Романів

Вступна частина

Романівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Шакалова Андрія Вікторовича, за участю секретаря судового засідання Кліменчук Світлани Володимирівни, розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , поданою через представника адвоката Сачка Андрія Вікторовича, РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 , про стягнення боргу

Описова частина

1. Рух справи.

1.1. 4 вересня 2025 року справа надійшла до суду, у цей же день була розподілена головуючому судді Шакалову А. В.

1.2. 8 вересня 2025 року надіслано запит до Романівської селищної ради щодо встановлення місця реєстрації відповідача. 24 вересня 2025 року надійшла відповідь на запит: адресу реєстрації відповідача: АДРЕСА_3 . Справа територіально підсудна Романівському районному суду.

1.3. Ухвалою суду від 29 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 13 жовтня 2025 року. Копію ухвали направлено сторонам.

1.4. Позивач, його представник про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом отримання ухвали суду, про що свідчить поштове відправлення 38.

1.5. У підготовчі судові засідання 13.10.2025, 03.11.2025, 19.11.2025, 12.12.2025, 21.01.2026 відповідач не прибував, причини неявки суду не повідомляв, від позивача та представника позивача надходили заяви про розгляд справи без їх участі.

1.6. 22.10.2025 надійшла заява представника позивача про долучення до матеріалів справи оригіналу розписки від 03.11.2024

1.7. Ухвалою суду від 21.01.2026 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду на 12.02.2026.

1.8. Щодо повідомлення відповідача про судовий розгляд суд вжив усіх заходів для дотримання його права на захист. Відповідача повідомлено відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Крім того, секретар судового засідання на кожне судове засідання намагався додзвонитися до відповідача. З п`яти конвертів направлених на адресу відповідача, як за адресою, зазначеною у розписці, так і за місцем реєстрації, він отримав лише один 27.11.2025 року.

1.9. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

1.10. Суд вважає своїм обов`язком здійснити всі належні дії, аби не порушити права відповідача на захист, а тому, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

1.11. Суд, відповідно до статті 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. Представник позивача не заперечив проти заочного розгляду справи.

2. Обґрунтування вимоги позивача.

2.1. 3 листопада 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики (правочин у формі розписки) передано грошові кошти в сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США.

2.2. Відповідно до умов розписки від 03.11.2024 Відповідач отримав у Позивача готівкою кошти, які зобов`язався повернути до 15.12.2024.

2.3. Однак станом на сьогодні Відповідач не здійснив жодного платежу за розпискою, на прохання Позивача розпочати здійснювати платежі відмовляється та згодом взагалі перестав виходити на зв`язок.

2.4. У зв`язку з цим у Позивача не залишається іншого способу, як звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1. Обставини справи, встановлені судом.

1.1. До матеріалів справи приєднано розписку ОСОБА_2 , жителем АДРЕСА_4 , паспорт серія НОМЕР_4 виданий Романівським РС УДМС України в Житомирській області 22.11.2004. від 03.11.2024, за змістом якої ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_5 паспорт серія НОМЕР_5 виданий Романівським РС УДМС України, 20000 (двадцять тисяч) доларів США, які зобов`язався повернути до 15.12.2024.

1.2. Розписка містить підпис ОСОБА_2 .

2. Законодавство, що регулює спірні правовідносини сторін.

2.1. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

2.2. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

2.3. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

2.4. На підставі ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

2.5. Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

2.6. Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає подання на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

2.7. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

2.8. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії з повернення позики, а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

2.9. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

2.10. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

2.11. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дату отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (постанови Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16, від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц, від 10 травня 2022 року у справі № 153/943/19, від 14 вересня 2022 року у справі № 130/82/2015, від 28 лютого 2024 року у справі № 369/5625/16-ц).

2.12. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц).

2.13. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач уклали договір позики, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 та його власноручним підписом.

2.14. Факт власноручного написання тексту розписки відповідачем не оспорено.

2.15. За змістом розписки ОСОБА_2 від 03.11.2024 вона складена з метою підтвердження боргових зобов`язань, які виникли у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 , містить інформацію про отримання 20000 (двадцяти тисяч) доларів США та зобов`язання їх повернення до 15.12.2024.

2.16. Отже, наведена розписка підтверджує як факт укладення між відповідачем і позивачем договору позики та зміст умов договору, так і факт отримання грошових коштів у сумі 20000 доларів США.

2.17. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 викладено правовий висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним доти, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

2.18. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

2.19. Якщо договір позики укладений у письмовій формі, то факт передання грошових коштів може бути спростований у разі оспорення договору позики (постанова Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 463/9914/20).

2.20. За змістом ч. 1, 2 ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж установлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі не були одержані позичальником або були одержані у меншій кількості. Це положення не застосовується у випадках, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

2.21. У постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі № 559/2587/19 (провадження № 61-1059св22) зазначено: обставину щодо передання або непередання коштів доводить сторона, яка на неї посилається; при встановленні судом факту неотримання коштів договір позики вважається неукладеним.

2.22. Докази, що відповідач оспорив договір позики від 03 листопада 2024 року у суду відсутні, отже, станом на день ухвалення рішення він є чинним та обов`язковим для сторін, що його уклали.

3. Висновок суду.

3.1. Судом на підставі всебічно досліджених доказів установлено факт укладення договору позики між позивачем та відповідачем 03 листопада 2024 року та отримання відповідачем коштів у сумі 20000 доларів США. Строк повернення цих коштів сплив 15 грудня 2024 року; доказів повернення боргу у матеріалах справи не міститься.

3.2. Відповідно є всі законні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

4. Розподіл судових витрат.

4.1. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8256,80 грн.

4.2. При ухваленні рішення суд керувався ст. ст. 7, 10, 76, 81, 259, 263265, 354355 ЦПК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1. Рішення суду.

1.1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

1.2. Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , борг за розпискою в сумі 825675 (вісімсот двадцять п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень, що є еквівалентом 20000 (двадцять тисяч) доларів США за курсом НБУ 41,2839 грн/дол. США, станом на 25.08.2025.

2. Розподіл судових витрат.

2.1. Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 8256,80 грн (вісім тисяч двісті п`ятдесят шість гривень, 80 коп.).

3. Роз`яснення суду щодо порядку оскарження рішення суду та набрання ним законної сили.

3.1. Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подано заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу.

3.2. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

3.3. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його складення.

3.4. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений також у разі пропуску з інших поважних причин.

3.5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення до Житомирського апеляційного суду.

3.6. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

3.7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяАндрій ШАКАЛОВ