Справа № 367/8535/25
Провадження №2/367/2231/2026
УХВАЛА

Іменем України

12 березня 2026 року місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі головуючого судді Білогруд О.О., за участі секретаря судового засідання Гончаренко Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за спожитий природний газ,

установив:

у провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває указана цивільна справа. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 19.09.2025 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судові засідання 13.11.2025, 12.01.2026 та 12.03.2026 учасники не з`являлися.

26.02.2026 через підсистему «Елеткронний суд» до суду від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі, повідомлено про те, що на момент звернення заборгованість складала 19 664,66грн, після звернення до суду відповідач сплатив заборгованість, тому предмет спору, який існував на момент звернення припинив існування внаслідок оплати після подання позовної заяви. Оскільки припинення предмета спору відбулося не з вини позивача, а з причини, що настали після відкриття провадження у справі просили повернути сплачений судовий збір у розмірі 3028,00грн на підставі пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Ознайомившись із поданою заявою суд дійшов висновку про її часткове задоволення.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема, стаття 13 ЦПК України зобов`язує суд розглядати справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Так, підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України установлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Верховний Суд у постанові від 20.12.2023 у справі № 522/8782/16-ц роз`яснив, що мається на увазі під відсутністю предмета спору. Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановити, що предмет спору був відсутній на годину пред`явлення позову. Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» у контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на годину пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинивши своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрито з наведеної правової підстави. Якщо предмет спору став відсутнім після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілу низку передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних скарг.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 10.04.2019 у справі №456/647/18 та від 13.05.2020 у справі № 686/20582/19-ц.

Таким чином, сама по собі сплата відповідачем заборгованості після відкриття провадження, не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, тобто, за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо установить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Так, представник позивача просить закрити провадження у справі з підстав, передбачених положеннями статті 255 ЦПК України, а саме у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Слід зазначити, що факт виконання відповідачем претензій майнового характеру на стадії судового розгляду не свідчить про відсутність предмету спору. Провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судового рішення, за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Матеріали справи свідчать, що позовну заяву ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» подано 24.07.2025, тобто на момент звернення до суду заборгованість була наявна та спір існував, що також підтверджено представником позивача та відповідачем ОСОБА_3 у заявах направлених до суду. Указане виключає застосування судом механізму закриття провадження з підстав відсутності предмета спору.

З указаної заяви про закриття провадження та повернення судового збору убачається, що її фактичний зміст свідчить про відмову позивача від позову, унаслідок його задоволення відповідачем після пред`явлення позову, будь-яких відомостей про помилковість звернення до суду позивачем заявлено не було. Також не долучено будь-якого доказу, який свідчив би про те, що відповідачем погашено заборгованість до пред`явлення позову до суду, що у свою чергу, підтверджувало б факт відсутності предмета спору між сторонами.

Приймаючи до уваги зміст поданої представником позивача заяви у справі, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України, яким передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом, оскільки позивач не підтримує позовні вимоги саме внаслідок обставин, що призвели до зникнення предмета спору на стадії судового розгляду.

Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно з частиною третьою статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З заяви представника позивача убачається, що відповідач задовольнив вимоги позивача саме після пред`явлення позову про стягнення заборгованості після відкриття провадження у справі, тобто позивач не підтримує позовні вимоги (відмовляється від них) унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, тому підстави для повернення судового збору з державного бюджету відсутні.

Водночас представником позивача вимоги про стягнення судового збору з відповідача з тих підстав, що він не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, не заявлено, а тому суд, керуюсь принципами диспозитивності та змагальності таке питання не розглядає.

Керуючись статтями 142, 255, 256, 258-260 ЦПК України, суд,

ухвалив:

заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» Петрової Анастасії Ігорівни про закриття провадження у справі та повернення судового збору сплаченого у справі задовольнити частково.

Закрити провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за спожитий природний газ.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Білогруд