Провадження № 522/4273/26
УХВАЛА

09 березня 2026 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чорнуха Юлія Вікторівна, розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Матієнко Ігоря Сергійовича. про забезпечення позову, викладену у прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи за позовною заявою передані для розгляду судді Бондар В.Я.

Згідно із розпорядженням № 2040/25 від 22.12.2025 та у відповідності до п. 2.3.22 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 522/27272/25 провадження № 2/522/11794/25.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи за позовною заявою передані для розгляду судді Науменко А.В.

Згідно із розпорядженням № 2067/25 від 25.12.2025 та у відповідності до п. 2.3.22 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 522/27272/25 провадження № 2/522/11794/25.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи за позовною заявою передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В.

У прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, окрім позовних вимог міститься вимога про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, а саме:

квартиру АДРЕСА_1 ;

квартиру АДРЕСА_2 .

Заява обґрунтована тим, що на думку представника позивача є підстави вважати, що вказане у позові спірне майно буде відчужене на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у зв`язку з цим вбачається застосування заходів забезпечення позову, а саме накладення арешту на майно.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14 червня 2021 у справі № 308/8567/20, згідно якої системне тлумачення частини першої статті 153, частини тринадцятої статті 158, частини першої статті 187ЦПК України дає можливість дійти висновку, що: законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі; для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно; першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті; у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову; у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Отже, вимога про забезпечення позову, викладена у позовній заяві, має бути розглянута не залежно від вирішення питання про відкриття провадження справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви у межах вирішення зазначеної заяви, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приписами ст. 151 ЦПК України визначені вимоги щодо змісту і форми заяви про забезпечення позову.

Згідно ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1ст. 1 Закону України «Про судовий збір»(далі - Закону № 3674-VI), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до пп. 4 п. 1 ч. 2ст. 4 Закону №3674-VIза подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову, яка подана фізичною особою - ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами ч. 1ст. 4 Закону № 3674-VIсудовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого закономна 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 01 січня 2025 року становить 3028, 00 гривень.

Отже, за подання заяви про забезпечення позову підлягає сплаті судовий збір у розмірі 605,60 гривень (0,2 x 3028,00).

За таких обставин, позивач, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, зобов`язаний був сплатити судовий збір за подання такої заяви у розмірі 605,60 гривень.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державногобюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судом встановлено, що у матеріалах, доданих до позовної заяви, наявна квитанція про сплату судового збору у розмірі 15140,00 гривень за подання до суду позовної заяви.

Однак, саме за звернення до суду із заявою про забезпечення позову судовий збір позивачем не сплачений.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи, що позивач не виконав вимоги ст. 151 ЦПК України, а саме, не сплатив судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, вона підлягає повернення заявнику.

Керуючись ст. ст.2,4,5,151-153,258 - 261,352-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Матієнко Ігоря Сергійовича про забезпечення позову, викладену у прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Юлія ЧОРНУХА