ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря судового засідання Карпенко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №204/12694/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Новокримський 5» про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку, компенсації за відпустки та вихідної допомоги, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 17 грудня 2025 року, постановлену у складі судді Приваліхіної А.І., -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Чечелівського районного суду міста Дніпра перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Новокримський 5» про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку, компенсації за відпустки та вихідної допомоги.

12 грудня 2025 року на адресу суду надійшла заява позивача про забезпечення доказів шляхом витребування у відповідача оригіналів документів.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що 10 листопада 2025 року він рекомендованим поштовим відправленням через відділення АТ «Укрпошта» на адресу голови правління ОСББ «Новокримський 5» Приходька О.В., та 21 листопада 2025 року електронною поштою на електронну адресу ОСББ «Новокримський 5» було направлено адвокатські запити щодо надання належним чином посвідчених копій наказу, зокрема про початок виконання ОСОБА_1 обов`язків голови ОСББ та про його звільнення з посади; розгорнуті банківські виписки про рух коштів, копії кошторисів та штатного розпису, актів ревізій фінансово-господарської діяльності ОСББ «Новокримський 5» за період з жовтня 2023 року по вересень 2025 року, включно. Вказує, що станом на дату звернення з позовом до суду відповідачем йому відповідей на вказані адвокатські запити не надано, копії документів не надіслано, а отримати їх самостійно він не може, оскільки відповідач їх не надає, а вони перебувають виключно в його володінні.

У зв`язку з чим, просив суд витребувати від ОСББ «Новокримський 5» оригінали вищевказаних документів.

Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 17 грудня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 17 грудня 2025 року у справі №204//2694/25 про відмову у забезпеченні доказів незаконною та такою, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Вказує, що ним заяву про забезпечення доказів шляхом витребування у відповідача оригіналів документів подано одночасно з поданням позовної заяви про стягнення заробітної плати.

Зауважує, що в оскаржуваній ухвалі суд помилково звузив зміст підстав, викладених позивачем в заяві про забезпечення доказів, фактично звів норму статті 116 ЦПК України виключно до ризику фізичної втрати доказу, проігнорувавши альтернативні підстави, прямо передбачені законом.

Позивач свою заяву про забезпечення доказів обґрунтував тим, що самостійно отримати документи, необхідні для підтвердження своїх позовних вимог, він не має можливості, оскільки зазначені документи перебувають виключно у володінні відповідача який їх не надає.

Також звернуто увагу суду на факт зміни керівництва ОСББ, тобто існування реальної загрози втрати або знищення документів, які мають доказове значення у справі.

Зазначає, що позивачем до позовної заяви додано копію листа-відповіді голови ОСБВ «Новокримський 5» від 24 жовтня 2025 року №24/10/25-2 про відмову у виплаті заборгованості заробітної плати, інших виплат, який поміж іншим містить посилання на наказ від 02 листопада 2023 року № 29 щодо волевиявлення ОСОБА_1 приступити до виконання обов`язків голови правління ОСББ «Новокримський 5» на громадських засадах, що не відповідає дійсності.

Дана обставина ставить під сумнів наявність на теперішній час оригіналів цих документів, а також викликає обґрунтоване припущення, що збирання та подання інших доказів, необхідних для підтвердження обставин, пов`язаних з позовними вимогами, може бути утрудненим або і зовсім неможливим.

Зауважує, що суд не дав оцінки суттєвості таких доказів для предмета спору, а обмежився формальним посиланням на відсутність ризику їх втрати.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у забезпеченні доказів, судом допущено порушення принципів змагальності та рівності сторін, фактично створено умови, за яких одна зі сторін позбавляється можливості довести свої вимоги через процесуальну пасивність або протиправну поведінку іншої сторони.

У зв`язку з чим просив суд ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 17 грудня 2025 рокускасувати і ухвалити нове рішення, яким клопотання про забезпечення доказів задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСББ «Новокримський 5» Сушко С.В. скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Вказує, що Чечелівський районний суд міста Дніпра в ухвалі від 17 грудня 2025 року дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем у заяві про забезпечення доказів не було наведено обґрунтованих підстав припускати, що засіб доказування, про забезпечення якого подана заява, може бути втрачений або збирання або подання відповідного доказу стане згодом неможливим чи утрудненим.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить жодних ґрунтовних доказів та/або доводів, які підтверджують ризик втрати та/або неможливості/утруднення збирання доказів в процесі подальшого розгляду справи.

Вважає, що апелянтом не було спростовано висновків Чечелівського районного суду міста Дніпра, стосовно відсутності підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів по справі №204/12694/25, у зв`язку з недоведеністю необхідності такого забезпечення. Наведене свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Зазначає, що наразі існує інший судовий спір (справа №904/7045/25), в межах якої ОСББ «Новокримський 5» вимагає у ОСОБА_1 повернути об`єднанню документи, частину з яких він намагається витребувати у ОСББ «Новокримський 5» в межах справи №204/12694/25.

За таких умов, задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів в повному обсязі у будь-якому разі є неможливим, оскільки стосовно частини таких доказів наразі існує судовий спір.

Крім того, зазначає, що ОСББ «Новокримський 5» звертає увагу суду на факт того, що адвокатом Максименко С.М. не було надано підписаний ордер серії АЕ №1439434, роздруківка якого додається. Так, сам по собі вказаний ордер не містить підпису у графі «Адвокат», а також не містить електронного підпису (оскільки був надісланий у звичайному PDF-форматі).

Оскільки адвокатський запит адвоката Максименко С.М., який був надісланий ОСББ «Новокримський 5» в електронній формі не відповідає вимогам, встановленим ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та вимогам, установленим Положенням про ордер, то у Об`єднання була відсутня підстава для надання відповіді на такий запит. Відповідно надані документи не підтверджують вжиття позивачем належних заходів щодо самостійного отримання вказаних документів, що обов`язково має передувати зверненню до суду.

У зв`язку з чим, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 17 грудня 2025 року по справі № 204/12694/25 залишити без змін.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Максименко С.М. в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник відповідача ОССБ «Новокримський 5» - Сушко С.В. у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив у її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що позивач рекомендованим поштовим відправленням через відділення АТ «Укрпошта» на адресу голови правління ОСББ «Новокримський 5» - Приходька О.В., та 21 листопада 2025 року електронною поштою на електронну адресу ОСББ «Новокримський 5» направив адвокатські запити щодо надання належним чином посвідчених копій наказів, зокрема про початок виконання ОСОБА_1 обов`язків голови ОСББ та про його звільнення з посади; розгорнуті банківські виписки про рух коштів, копії кошторисів та штатного розпису, актів ревізій фінансово-господарської діяльності ОСББ «Новокримський 5» за період з жовтня 2023 року по вересень 2025 року, включно.

Встановлено, що станом на дату звернення з позовом до суду відповідачу відповідей на вказані адвокатські запити не надано, копії документів не надіслано, отримати їх іншим шляхом не можливо тому останній просив суд витребувати у відповідача навені в заяві докази.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про витребування доказів, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не зазначено обґрунтованих підстав припускати, що засіб доказування, про забезпечення якого подана заява, може бути втрачений або збирання або подання відповідного доказу стане згодом неможливим чи утрудненим і судом не встановлено таких підстав.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

За змістом статті 84 ЦПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом (частини перша та друга статті 116 ЦПК України).

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Тобто, ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Колегія суддів зауважує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до ст.84 ЦПК України суд зобов`язаний сприяти сторонам у витребуванні доказів, якщо вони мають складнощі з їх отриманням. Клопотання слід подавати на стадії підготовчого провадження, підтверджуючи неможливість самостійного здобуття документів.

Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою суду першої інстанції. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України. Суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц, провадження №14-446цс18).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні клопотання, оскільки формально підійшов до розгляду даного питання.

Для виконання вимог процесуального закону передбачених ст.263 ЦПК України, щодо ухвалення законного та обґрунтованого рішення, суду слід сприяти стороні, якщо вона позбавлена можливості іншим шляхом отримати необхідні для захисту своїх прав даних які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 6 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено передчасну ухвалу, що призвело до неправильного вирішення питання, тому вона підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення процесуальних питань.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення не відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 17 грудня 2025 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 12.03.2026 р.

Головуючий суддя О.В.Агєєв