Справа № 428/3392/14-ц
№ 2-в/183/43/25
У Х В А Л А

12 січня 2026 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої: судді Сороки О.В.,

за участі секретаря судових засідань Григорьєвої В.С.,

розглянувши у судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, питання про відновлення втраченого провадження на підставі ухвали Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2025 року про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 428/3392/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2025 року у цивільній справі № 428/3392/14-ц постановлено ініціювати розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження по справі № 428/3392/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою судді від 15 жовтня 2025 року у справі відкрите провадження, та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши додані до ухвали Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2025 року, письмові докази, відомості з Єдиного реєстру судових рішень, електронної автоматизованої системи документообігу Сєвєродонецького міського суду Луганської області, документи, які були долучені стороною позивача, вважає, що зібраних матеріалів достатньо для відновлення втраченого провадження.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 (зі змінами) введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75 (зі змінами), визначено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до якого територія розташування Сєвєродонецького міського суду Луганської області входить до цього Переліку.

Відповідно ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14.09.2022 року №49/0/9-22 змінено територіальну підсудність справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області з визначенням територіальної підсудності за Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

З урахуванням того, що територія м. Сіверськодонецьк є тимчасово окупованою територією України, є підстави вважати, що судове провадження у цій справі є втраченим.

Відповідно до статей 488 та 489 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом. Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

У даному випадку ініціатива про відновлення втраченого судового провадження належить Самарівському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Як вбачається зі змісту ухвали та доданих до неї документів, цивільна справа № 428/3392/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, розглядалась у першій інстанції Сєвєродонецького міського суду Луганської області.

За таких обставин питання відновлення втраченого судового провадження № 428/3392/14-ц підлягає розгляду Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Щодо обліково-статистичної картки даної справи в АСД Сєвєродонецького міського суд Луганської області міститься:

заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 428/3392/14-ц від 16 вересня 2014 року, згідно якого позов задоволено;

повторне заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 428/3392/14-ц від 17 березня 2017 року, згідно якого позов задоволено;

рішення Апеляційного суду Луганської області № 428/3392/14-ц від 12 липня 2017 року, згідно якого повторне заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 березня 2017 року, - змінено.

Відповідно до статті 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Приймаючи до уваги, що доля матеріалів цивільної справи за позовом прокурора Хараджи Євгена Костянтиновича до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики не відома, приміщення Сєвєродонецького міського суду Луганської області знаходиться під контролем окупаційних військ рф, а в наявності є вище перелічені документи по втраченому судовому провадженню, суд вважає, що вони підлягають відновленню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.488-491, 493, 494, 354 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 428/3392/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, а саме судові рішення які містяться в обліково-статистичній картці даної справи в АСД Сєвєродонецького міського суду Луганської області:

заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 428/3392/14-ц від 16 вересня 2014 року, згідно якого позов задоволено;

Вважати встановленим зміст відновленого заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 428/3392/14-ц від 16 вересня 2014 в наступній редакції:

«Справа № 428/3392/14-ц

Провадження № 2/428/1582/2014

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

при секретарі Андрусишин Н.Т.,

за участю представника позивача адвоката Свистуна Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьк цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, в обґрунтування заявлених вимог, вказав, що 27 квітня 2011 року він позичив ОСОБА_2 442 000.00 (чотириста сорок дві тисячі) гривень, що підтверджується розпискою, написаною власноручно відповідачем 27 квітня 2011 року. Згідно цієї розписки зазначену вище суму відповідач зобов`язаний був повернути у строк до 31 травня 2011 року, проте лише у вересні 2011 року повернув тільки 15000,00 грн. про що позивач власноруч написав йому розписку. На даний час решту боргу відповідач позивачу не повернув, що підтверджується наявністю боргового документу у позивача. Не повертаючи позивачу борг, боржник порушує, його право власності на грошові кошти в розмірі суми боргу, адже починаючі з 31.05.2011 року, тобто з першого дня прострочення виконання зобов`язання, відповідач незаконно здійснює володіння, користування та розпорядження грошовими коштами, позиченими у позивача та належними йому на праві власності, тобто відповідач являється недобросовісним набувачем (володільцем) грошової суми в розмірі 427 000,00 грн. Позивач неодноразово звергався в усній формі до відповідача з вимогою повернути борг, але боржник-відповідач відмовляється виконати своє зобов`язання за договором позики, пояснюючи свою відмову відсутністю грошових коштів. Тому, на підставі вищевикладеного позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду і просить стягнути з ОСОБА_2 , що проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Свердловським МВ УМВС України в Луганській області 05.06.1996 року, на свою користь суму боргу за договором позики від 27.04.2011 року у розмірі 442000,00 грн., а також суму сплаченого судового збору по справі в розмірі 3654,00 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Представник позивача в судовому засіданні доводи, викладені в позові, підтримав повністю, просив заявлені вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. У зв`язку з вищевикладеним суд, визнає причину повторної неявки відповідача в судове засідання неповажною, вважає за можливе розглянути справу в його відсутності, а матеріали, що є в справі, достатніми для цього, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти:…3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно ст.1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України «договір позики укладається у письмовій формі…». Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України «на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника…, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми…»

Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти у такій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає виплаті в гривні, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до розписки від 27.04.2011 року відповідач, ОСОБА_2 позичив у позивача, грошові кошти в сумі 442000,00 гривень. Відповідач зобов`язалася повернути грошові кошти позивачу до 31.05.2011 року.

Як стверджує позивач в позовній заяві, а також підтверджує його представник, відповідачем частково, у розмірі 15000,00 грн. позивачу було повернено борг.

Таким чином зобов`язання за договором позики відповідач не виконав, кошти повернув не в повному обсязі, про що свідчить наявність у позивача боргового документу - оригіналу розписки від 27.04.2011 року.

Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 207-209, 509, 526, 530, 625, 1046-1049, ЦК України, ст.ст. 7, 10, 11, 27, 88, 212-215, 223, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , що проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Свердловським МВ УМВС України в Луганській області 05.06.1996 року, на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 27.04.2011 року у розмірі 442000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , що проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Свердловським МВ УМВС України в Луганській області 05.06.1996 року, на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору по справі в розмірі 3654,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Харківської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник».

Вважати встановленим зміст відновленого повторного заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 428/3392/14-ц від 17 березня 2017 в наступній редакції:

«Справа № 428/3392/14-ц

Провадження № 2/428/653/2016

ПОВТОРНЕ

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю.,

за участю представника позивача адвоката Свистуна Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьк цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, в обґрунтування заявлених вимог, а пізніше уточнених вимог вказав, що 27 квітня 2011 року він позичив ОСОБА_2 442 000,00 (чотириста сорок дві тисячі) гривень, що підтверджується розпискою, написаною власноручно відповідачем 27 квітня 2011 року. Згідно цієї розписки зазначену вище суму відповідач зобов`язаний був повернути у строк до 31 травня 2011 року, проте лише у вересні 2011 року повернув частину коштів, про що позивач власноруч писав йому розписку. На даний час борг відповідач позивачу не повернув, що підтверджується наявністю боргового документу у позивача. Не повертаючи позивачу борг, боржник порушує, його право власності на грошові кошти в розмірі суми боргу, адже починаючі з 31.05.2011 року, тобто з першого дня прострочення виконання зобов`язання, відповідач незаконно здійснює володіння, користування та розпорядження грошовими коштами, позиченими у позивача та належними йому на праві власності, тобто відповідач являється недобросовісним набувачем (володільцем) грошової суми в розмірі 442 000,00 грн. Позивач неодноразово звергався в усній формі до відповідача з вимогою повернути борг, але боржник-відповідач відмовляється виконати своє зобов`язання за договором позики, пояснюючи свою відмову відсутністю грошових коштів. Тому, на підставі вищевикладеного позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду і з урахуванням уточнень, просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму боргу за договором позики від 27.04.2011 року у розмірі 442 000,00 грн., а також суму сплаченого судового збору по справі в розмірі 3654,00 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності і за участю адвоката Свистун Г.В.

Представник позивача в судовому засіданні доводи, викладені в позові, підтримав повністю, просив заявлені вимоги задовольнити. Також пояснив, що відповідач та його представник зловживаючи своїми правами навмисно затягують розгляд справи. З моменту постановлення ухвали про перегляд заочного рішення, жодних доказів в підтвердження невизнання позову, або спростування доводів викладених в позові, суду надано не було. Постійно заявляються різноманітні клопотання, не з`являються у судові засідання, подають заяви про відкладення розгляду справи, вказуючи в них різноманітні причини неявки, доказів в підтвердження причин не надають, а отже ці заяви необґрунтовані. Крім того, на підставі клопотання самого відповідача було проведено почеркознавчу експертизу, яка підтвердила, що розписку написано саме відповідачем та підпис в розписці належить йому. Просив заявлені вимоги з урахуванням уточнень задовольнити, проти ухвалення повторного заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. У зв`язку з вищевикладеним суд, визнає причину повторної неявки відповідача в судове засідання неповажною, вважає за можливе розглянути справу в його відсутності, а матеріали, що є в справі, достатніми для цього, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Раніше в судовому засіданні відповідач позов не визнав, стверджував, що розписку він не писав, а вік наданої розписки не відповідає зазначеній даті написання, оскільки її було написано пізніше під тиском.

Представник позивача повторно в судове засідання не з`явилася, надавши чергову заяву про відкладення розгляду справи, з підстав технічної неможливості з`явитися до суду, ситуації, що склалася в країні, розташування по дорозі близько чотирьох блокпостів та зайнятості в іншому процесі, але доказів в підтвердження причин неможливості явки, суду надано не було, будь-яких заяв, клопотань про проведення судових засідань в режимі відео конференції не надавалось, у зв`язку з чим суд визнає причини неявки представника в судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за її відсутності, а матеріали, що є в справі, достатніми для цього. Раніше в судовому засіданні представник позов не визнала, просила в задоволенні заявлених вимог відмовити.

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти:…3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно ст.1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України «договір позики укладається у письмовій формі…». Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України «на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника…, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми…»

Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти у такій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає виплаті в гривні, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до розписки від 27.04.2011 року відповідач, ОСОБА_2 позичив у позивача, грошові кошти в сумі 442000,00 гривень. Відповідач зобов`язалася повернути грошові кошти позивачу до 31.05.2011 року.

Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи від 28.07.2015 року, проведеної на підставі ухвали суду від 27.02.2015 року призначеній за клопотанням відповідача рукописний текст розписки від 27.04.2011 року та підпис в розписці виконаний відповідачем ОСОБА_3 .

Також, ухвалою суду від 13.06.2016 року за клопотанням відповідача, яке в судовому засіданні було підтримано його представником, призначалась судово-технічна експертиза з метою визначення часу складання розписки. Оплату за проведення експертизи було покладено на заявника відповідача по справі. Експертом надавався лист та клопотання із зазначенням необхідності надання додаткових матеріалів для проведення експертизи, а також оплати за проведення експертизи. Стороною, якою заявлялося клопотання, оплату проведено не було, даткові матеріали не надано, замість цього було подано апеляційну скаргу на ухвалу, заяву про відвід судді, клопотання про витребування доказів.

07.02.2017 року на адресу суду надійшло повідомлення від 25.01.2017 року про неможливість надання висновку.

Ухвалою суду від 17.03.2017 року було скасовано ухвалу суду від 13.06.2016 року про призначення судово -технічної експертизи.

У відповідності до ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Такі дії сторони відповідача свідчать про навмисне затягування розгляду справи, а також ухилення від проведення експертизи. У зв`язку з чим не приймає доводи сторони відповідача, щодо можливості написання розписки в інший час, відмінний від зазначеного в самій розписці.

Крім того, як стверджує позивач, а також підтверджує його представник, відповідачем позивачу надавалась сума коштів в розмірі 15000 грн., в підтвердження визнання зобов`язання, про що було надано розписку. Однак, доказів в підтвердження цього суду надано не було, стороною відповідача про зменшення суми заборгованості на вищезазначену суму не заявлялось.

Таким чином, зобов`язання за договором позики відповідач не виконав, кошти вчасно не повернув, про що свідчить наявність у позивача боргового документу - оригіналу розписки від 27.04.2011 року на суму 442 000,00грн.

Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 207-209, 509, 526, 530, 625, 1046-1049, ЦК України, ст.ст. 7, 10, 11, 27, 88, 212-215, 223, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Свердловським МВ УМВС України в Луганській області 05.06.1996 року, на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 27.04.2011 року у розмірі 442 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Свердловським МВ УМВС України в Луганській області 05.06.1996 року, на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору по справі в розмірі 3654,00 грн.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник».

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Апеляційного суду Луганської області № 428/3392/14-ц від 12 липня 2017 року в наступній редакції:

«Справа № 428/3392/14-ц

Провадження № 22ц/782/456/17

Головуючий суду 1 інстанції - Олійник В.М.

Доповідач - Лозко Ю.П.

Справа № 428/3392/14-ц

Провадження № 22ц/782/456/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі :

головуючого Лозко Ю.П.

суддів: Авалян Н.М., Стахової Н.В.

за участю секретаря: Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на повторне заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

15 травня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 27 квітня 2011 року відповідач ОСОБА_2 позичив в нього грошові кошти в сумі 442 000, 00 гривень, які зобов`язався повернути у строк до 31 травня 2011 року, про що свідчить розписка. Проте, лише у вересні 2011 року повернув частину суми позики в розмірі 15 000, 00 гривень. На час звернення до суду з позовом відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав, грошові кошти не повернув, вимоги позивача щодо повернення суми боргу ігнорує, тому позивач просив суд, стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики від 27.04.2011 року у розмірі 442 000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 00,00 грн.

Повторним заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 27.04.2011 року у розмірі 442 000, 00 грн., та судові витрати у розмірі 3654,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, вислухавши доводи та пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;6) як розподілити між сторонами судові витрати;7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч.1 ч.3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судова колегія вважає, що у даному випадку вказані вимоги закону судом першої інстанції виконано не в повній мірі, з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 27 квітня 2011 року сторони у письмовій формі уклали договір позики у відповідності до вимог ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за яким, позивач ОСОБА_1 передав відповідачу у борг грошові кошти в сумі 442 000,00 грн., а відповідач ОСОБА_2 в свою чергу зобов`язався повернути борг в строк до 31 травня 2011 року. Проте, повністю суму позики у строк обумовлений вказаним договором позики від 27 квітня 2011 року відповідач не повернув, отже не виконав взяті на себе зобов`язання у відповідності до вимог 526 ЦК України, чим порушені права позивача, тому є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону. Проте, висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом та матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 442 000,00 грн., та зобов`язався повернути позику до 31.05.2011 року, про що свідчить розписка від 27 квітня 2011 року, яка згідно висновку почеркознавчої експертизи від 28.07.2015 року виконана відповідачем ОСОБА_2 . Проте, суму боргу відповідач не повернув, отже, зобов`язання за договором позики не виконав, тому позивач має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку за вказаним договором позики від 27 квітня 2011 року.

Отже, з урахуванням вказаних норм та обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який на підставі доказів та доводів наданих кожною стороною, обґрунтовано дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 як позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у відповідності до вимог ст.1049 ЦК України.

Проте, колегія суддів вважає, що при визначені розміру суми боргу за договором позики від 27 квітня 2011 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, судом помилково стягнуто 442 000, 00 грн., оскільки судом першої інстанції встановлені обставини за якими, відповідач ОСОБА_2 повернув ОСОБА_1 частину боргу у сумі 15 000, 00 грн., що зазначено в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду слід змінити, та з урахуванням повернутої відповідачем ОСОБА_2 суми у розмірі 15 000,00 грн. зменшити суму боргу за договором позики від 27 квітня 2011 року з 442 000,00 грн. до 427 000,00 грн. та відповідно суму судового збору з 3654, 00 грн. до 3507,84 грн. із розрахунку ( 3654 (100%) 146,16 (4%) = 3507, 84).

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не з`ясовано обставин щодо розміру позики та яку суму коштів було повернуто позивачу, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом встановлені дані обставини, що відображено в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги, про те, що судом першої інстанції всупереч вимогам чинного законодавства, ухвалою від 13.06.2016 року про призначення судово технічної експертизи, оплату за її проведення покладено лише на відповідача ОСОБА_2 , при цьому не враховано що стороною позивача теж ставилися відповідні питання на вирішення експертизи, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки як вбачається з матеріалів справи, в ході вирішення спору, що виник між сторонами по суті, зі сторони позивача відповідні клопотання про призначення судово технічної експертизи не заявлялися. Більш того, проти задоволення клопотання відповідача про призначення вказаної експертизи представник позивача заперечував, просив суд відмовити у задоволенні даного клопотання. Отже, судом першої інстанції у відповідності до вимог ч. 2 ст. 86 ЦПК України покладено оплату за проведення судової експертизи на відповідача.

Також, ухвалою суду від 13.06.2016 року про призначення судово технічної експертизи відповідачу ОСОБА_2 роз`яснено положення ст. 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Ухвалою суду першої інстанції від 17 березня 2017 року у зв`язку з непроведенням відповідачем ОСОБА_2 оплати судово технічної експертизи на підставі ч. 2 ст. 86 ЦПК України, ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.06.2016 року про призначення у справі судово технічної експертизи скасовано.

Отже, судом першої інстанції було вжито заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі на які посилалися сторони в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Доказів, які б спростували висновки суду апелянтом не надано.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, висновків суду не спростовують, також зводяться до не згоди з висновками суду по оцінці доказів, але згідно зі ст. 212 ЦПК України право оцінки наданих доказів належить безпосередньо суду.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України та роз`яснень, що викладені в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008р. № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні у вказаній частині.

Колегія суддів, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 317 ЦПК України,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Повторне заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 березня 2017 року змінити, зменшити стягнуту з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 27.04.2011 року з 442 000,00 грн. до 427 000,00 грн. та суму судового збору з 3654,00 грн. до 3507,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 146,16 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак його може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Лозко Ю.П.

судді Авалян Н.М.,

Стахова Н.В.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з моменту її проголошення.

Суддя Сорока О.В.