СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/6490/25
пр. № 2-др/759/53/26
09 березня 2026 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Єросової І.Ю.,
при секретарі Біляку М.О.,
20.02.2026 адвокат Безнощенко К.В., яка представляє інтереси позивача ОСОБА_1 , звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №759/6490/25, в якому просить суд стягнути із відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000 грн. 00 коп.
Дану заяву адвокат обґрунтовує тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2026 у справі №759/6490/25 позовну заяву задоволено, ухвалено виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місцезнаходження: АДРЕСА_1 , із житлового будинку АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації місцезнаходження: АДРЕСА_1 , із житлового будинку АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали судової справи №759/6490/25, перевіривши доводи представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Безнощенко К.В., викладені у заяві про ухвалення додаткового рішення від 20.02.2026, доходить таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, у випадку, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
В рамках даного провадження 20.02.2026 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача- адвоката Безнощенко К.В. про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду питання про стягнення судових витрат із відповідачів на користь позивача ОСОБА_1 .
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
В силу ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009.
Відповідно до пункту 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Положення ст. 15ЦПК України наділяють учасників провадження правом користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» установлює, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про відшкодування витрат на правову допомогу суд враховує позицію Верховного суду, викладену у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18, відповідно до якої необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених стороною витрат на правничу допомогу представником позивача- адвокатом Безнощенко К.В. надано копію договору про надання правової допомоги №13032503 від 13.03.2025, №13032504 від 13.03.2025, акт приймання-передачі наданих послуг №13032503 від 25.03.2025, договір про надання правової допомоги №15042513/д від 15.04.2025, акт приймання-передачі наданих послуг №13032504 від 25.03.2025, акт приймання-передачі наданих послуг №15042513/д від 14.07.2025, відповідно до яких вартість послуг адвоката Безнощенко К.В. в рамках даного судового провадження становить 35 000 грн. 00 коп.
Проаналізувавши зміст наданих на підтвердження понесених витрат документів, суд не погоджується із твердженнями адвоката Безнощенко К.В. про те, що заявлена сума підлягає стягненню із відповідачів.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109).
З огляду на реальність наданих адвокатом позивача послуг, фактичні обставини провадження, суд доходить висновку, що адвокатом Безнощенко К.В. поза розумним сумнівом доведено розмір понесених позивачем ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу у ході розгляду даної справи, що становить 28 000 грн. 00 коп., які складаються із оплати послуг за підготовку позовної заяви (15 000 грн. 00 коп.) та участі у судовому засіданні 14.07.2025 року (13 000 грн. 00 коп.).
Водночас, суд не вважає доведеним факт надання адвокатом Безнощенко К.В. в рамках даного провадження послуг медіації, за які позивач ОСОБА_1 сплатила адвокату суму у розмірі 7 000 грн. 00 коп.
За своїм змістом медіація - це позасудова добровільна, конфіденційна, структурована процедура, під час якої сторони за допомогою медіатора (медіаторів) намагаються запобігти виникненню або врегулювати конфлікт (спір) шляхом переговорів. У Стратегії розвитку системи правосуддя та конституційного судочинства на 2021-2023 роки, затвердженій Указом Президента України від 11 червня 2021 року № 231/2021, визнано необхідність розвитку медіації в контексті забезпечення доступу до правосуддя, підвищення інвестиційної привабливості України і зняття соціальної напруги в суспільстві.
Медіація може бути корисною у багатьох спорах, а особливо тих, що чутливі до збереження стосунків у майбутньому і ризиків репутаційних втрат (сімейних, комерційних, трудових тощо); вона може бути застосована на будь-якій стадії вирішення спору (конфлікту) (ухвала ВС від 28.11.2023 року у справі №465/6496/19).
У підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи бажають сторони провести позасудове врегулювання спору шляхом медіації. Водночас, проведення медіації - підстава для оголошення перерви у підготовчому засіданні, обов`язкового зупинення провадження у справі за клопотанням обох сторін.
Після закінчення процедури медіації суддя враховує положення угоди при винесенні рішення; позивач може відмовитися від позову; позивач може подати заяву про залишення позову без розгляду; відповідач може визнати позовні вимоги повністю або частково; (5) сторони можуть оформити положення, що стосуються предмету позову, у вигляді мирової угоди та подати її на затвердження суду. Якщо сторони не дійшли згоди в процесі медіації, суддя продовжує розгляд справи по суті.
Приписами ст. 8 Правил адвокатської етики передбачено, що у межах дотримання принципу законності адвокат зобов`язаний у своїй професійний діяльності виходити з переваги інтересів клієнтів. Адвокат за можливості сприяє досудовому та позасудовому порядках урегулювання спорів між клієнтом та іншими особами. Якщо можна отримати захист інтересів без звернення до суду - через переговори, посередництво або процедуру медіації - бажано застосувати ці методи. Якщо в суді клієнт отримає більше справедливості в розумний строк - треба звертатися до суду та проводити переговори.
Водночас, в рамках даного судового провадження сторонами не було ініційовано перед судом зупинення даного провадження у зв`язку із наданням часу для примирення сторін, підготовки мирової угоди та позапроцесуального врегулювання спору, який виник між сторонами. Так само стороною позивача у ході розгляду справи не надано та до заяви про ухвалення додаткового рішення не долучено доказів, які б дозволили суду дійти висновку, які саме послуги з медіації були надані адвокатом Безнощенко К.В., чи були такі послуги реальними і мали місце у ході здійснення даного судового провадження.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться зокрема й витрати на правову допомогу, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У ході системного аналізу заявлених позивачем ОСОБА_1 позовних вимог та змісту резолютивної частини рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2026 суд дійшов висновку про те, що позивачу підлягають до відшкодування витрати на правову допомогу у розмірі 28 000 грн. 00 коп. Така сума розрахована судом з огляду на пропорційність задоволених вимог тим, що фактично були заявлені позивачем у позовній заяві, реальності наданих адвокатом послуг та доведеності їх належними, допустимими та достатніми доказами.
Враховуючи, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2026 позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, у ході судового розгляду справи позивачем надано достатні докази, які підтверджують, що нею в рамках даного провадження понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000 грн. 00 коп., беручи до уваги принцип пропорційності відшкодування сум понесених судових витрат задоволеним судом позовним вимогам, суд доходить висновку про можливість часткового задоволення вимог заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Безнощенко К.В. від 20.02.2026 шляхом ухвалення додаткового рішення в рамках даної справи та стягнення із відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь позивача судових витрат на правову допомогу у сумі 28 000 грн. 80 коп.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 133, 137, 141, 258, 259, 263, 270, 273, 352, 353 ЦПК України, суд
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місцезнаходження: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , судові витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 14 000 грн. 00 коп.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації місцезнаходження: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , судові витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 14 000 грн. 00 коп.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю. Єросова