РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року

м. Рівне

Справа № 565/1633/25

Провадження № 22-ц/4815/191/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вараського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2025 року ускладі судді Бренчук Г. В., ухвалене в м. Вараш Рівненської області, повний текст рішення складено 25 вересня 2025 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що з нього в примусовому порядку стягуються аліменти на утримання синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Наразі у відповідача змінились життєві обставини і йому стало складно сплачувати аліменти на двох синів у визначених судом розмірах. Відповідач перебуває на військовій службі, у нього значно погіршився стан здоров`я, змінився сімейний стан, він уклав шлюб та утримує ще одну неповнолітню дитину, дочку дружини. З наведених міркувань просив: 1) зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2014 року в справі №565/404/14-ц на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1/4 до 1/9 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; 2) зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , за судовим наказом Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 серпня 2023 року в справі №565/1237/23 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з розміру 1/4 до 1/9 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Вараського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2025 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями ст. 192 СК України, яка передбачає можливість зміни судом розміру аліментів, визначеного за рішенням суду або домовленістю між батьками, за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, та обґрунтоване тим, що у позивача як платника аліментів з часу їх призначення майновий стан не погіршився, а навпаки його доходи зросли, а погіршення стану здоров`я платника і несення у зв`язку з цим витрат на лікування не підтверджене жодними доказами, а тому відсутні передбачені законом підстави для зміни визначеного судовим рішенням розміру аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачок. Судом також враховано, що утримання дочки дружини від іншого шлюбу покладається на батьків цієї дитини, її матір і батька, і не є обов`язком позивача, а лише правом або бажанням. Щодо визнання позовних вимог відповідачкою ОСОБА_3 , то відхиляючи його, суд першої інстанції ви ходив з того, що таке визнання позову порушує права та інтереси неповнолітнього ОСОБА_7 , а тому не може братися судом до уваги.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі доводить, що судом не дано належної оцінки зміні його життєвих обставин як підставі для зміни розміру аліментів, що стягуються з нього. Пояснює, що перебуває на військовій службі, отримує грошове забезпечення, 50% якого стягується на утримання синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Зауважує щодо рівності часток утримання дитини обома батьками та додає, що 1/9 частина його доходу у грошовому виразі як розмір аліментів на одну дитину становить 13 481,00 грн, що є достатнім забезпеченням дитини і жодним чином не порушує її прав, до чого, зокрема, дійшов суд, вважаючи, що визнання позову ОСОБА_3 порушує права та інтереси сина ОСОБА_5 . Зазначає, що у нього змінився сімейний стан: він уклав шлюб та утримує ще одну неповнолітню дитину, дочку дружини. Вказує, що потребує невідкладної операції загальною вартістю 16 000,00 грн, а також подальша реабілітація, про що було надано медичні документи, на які суд першої інстанції не звернув уваги. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, а саме: 1) зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2014 року в справі №565/404/14-ц на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1/4 до 1/9 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; 2) зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , за судовим наказом Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 серпня 2023 року в справі №565/1237/23 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з розміру 1/4 до 1/9 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2014 року №565/404/14-ц стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 березня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

09 червня 2014 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №43632101 з виконання виконавчого листа №565/404/14-ц виданого 08 квітня 2014 року Кузнецовським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 .

18 серпня 2023 року Кузнецовським міським судом Рівненської області видано судовий наказ №565/1237/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 серпня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

15 вересня 2023 року державним виконавцем Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72786833 з виконання судового наказу №565/1237/23 виданого 22 серпня 2023 року Кузнецовським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 підставою для зменшення розміру аліментів зазначав наступні обставини: погіршення стану здоров`я та погіршення матеріального становища, наявність у нього на утриманні ще однієї дитини дочки його дружини, що в сукупності вважає достатніми підставами для зменшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду та судовим наказом.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (на момент ухвалення оскаржуваного рішення) встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 3 196,00 гривень .

Оцінюючи передбачені законом підстави для зміни розміру аліментів, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_3 від 30 січня 2025 року №1848/7/2630, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 .

Згідно з довідкою Пенсійного фонду України від 07 липня 2025 року за формою ОК-5, за 2023 рік позивачем отримано 490 394,98 грн, за 2024 рік - 9 383,06 грн, за 4 місяці 2025 року 506 646,25 грн.

Відповідно до виписки із медичної карти пацієнта від 12 квітня 2025 року, діагноз ОСОБА_1 простий міопічний астигматизм обох очей, амбліопія слабкого ступеня обох очей. Рекомендовано консультація рефракційного хірурга для вирішення питання подальшого оперативного лікування пацієнта.

29 травня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_8 через Цифровий офіс державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №5345, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим 29 травня 2025 року.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №9, сформованого 04 травня 2023 року на запит ОСОБА_8 , Коростенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) 08 жовтня 2022 року складено актовий запис №497 про реєстрацію шлюбу ОСОБА_11 , прізвище дружини до державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_12 », після реєстрації шлюбу « ОСОБА_13 ».

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, позивач, в тому числі зазначав про те, що при стягненні аліментів у цій справі не враховано обставин утримання ним ще однієї дитини дочки дружини від іншого шлюбу. Такі твердження не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки обов`язок утримання цієї дитини, неповнолітньої ОСОБА_9 , покладається законом на її батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а тому утримання позивачем дочки дружини від попереднього шлюбу є його правом, можливістю чи власним бажання, але аж ніяк не обов`язком, з огляду на що вказана обставина не може бути врахована судом як підстава для зменшення аліментів, а тому не йдеться про можливість застосування в цьому випадку положень ст. 192 СК України.

Щодо зміни матеріального стану, то вона також не доведена позивачем. Як встановлено судом, позивач перебуває на військовій службі та отримує грошове забезпечення, що він підтвердив і в апеляційній скарзі, при чому, доказів погіршення його матеріального стану після ухвалення судом рішення (судового наказу) про стягнення з нього аліментів, що є підставою для зміни (зменшення) розміру аліментів на утримання синів ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , не надано. Наявна у справі довідка Пенсійного фонду України від 07 липня 2025 року за формою ОК-5, навпаки, вказує про зростання доходу позивача, адже за 2023 рік ним отримано 490 394,98 грн, за 2024 рік - 9 383,06 грн, за чотири місяці 2025 року 506 646,25 грн.

Доводи апелянта про погіршення стану здоров`я не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції з наступних міркувань. На підтвердження погіршення здоров`я позивачем надано лише виписку із медичної карти пацієнта, яка свідчить, що ОСОБА_1 встановлено діагноз та рекомендовано консультацію хірурга. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що йому рекомендована невідкладна операція, проте такі твердження не підтверджені жодними доказами. Так само не надано доказів понесення позивачем витрат на лікування та відповідних призначень лікарів. Без документального підтвердження витрат і медичних призначень, посилання на погіршення здоров`я не можуть бути враховані судом як підстава для зменшення аліментів.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції стосовно того, що визнання позову ОСОБА_3 порушує права та інтереси сина ОСОБА_5 , апеляційним судом відхиляються з наступних міркувань.

Так, відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даному випадку відсутні, адже визнання ОСОБА_3 позову порушує права та інтереси неповнолітнього ОСОБА_7 ..

Встановлені обставини справи у сукупності та взаємозв`язку з нормами закону, якими врегульовано спірні правовідносини, дають підстави для висновку про те, що з моменту винесення судом рішення (судового наказу) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у позивача не відбулося суттєвих змін у матеріальному стані, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, що в свою чергу, є підставою для відмови у заявленому позові про зменшення розміру аліментів.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вараського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2025 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2026 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.