Справа №461/247/26
Провадження № 2/461/1457/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Чубей К.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Березки Я.О. ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_11, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні загиблого військовослужбовця-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Березка Ярослав Олексійович, звернулася до Галицького районного суду м. Львова з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_11, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як жінки і чоловіка без реєстрації шлюбу у період з березня 2024 року по жовтень 2025 року, та її перебування на утриманні загиблого військовослужбовця.

Свої вимоги мотивує тим, що у період з березня 2024 року по жовтень 2025 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією сім?єю без реєстрації шлюбу, такий не був зареєстрований з причини повномасштабної війни в країні, в якій приймав участь її чоловік. Між ними були відносини як чоловіка та дружини, вони вели спільний бюджет та домашнє господарство, сумісно робили витрати по придбанню продуктів харчування, майна, фактично виконували всі права і обов?язки подружжя, піклувалися один про одного, проводили разом дозвілля, сумісно проживали у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Під час сумісного проживання, ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька, ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 17.08.2024, про що зроблено відповідний актовий запис №538. За життя ОСОБА_5 купував продукти харчування, оплачував оренду житла та комунальні послуги, предмети побуту, одяг, тобто матеріально забезпечував сім`ю, його матеріальна допомога була постійним і основним джерелом існування. Фактично позивачка з моменту їх спільного проживання перебувала на повному утриманні ОСОБА_5 , оскільки у зв?язку з народженням їхньої доньки вона перебувала у соціальній відпустці по догляду за дитиною. В травні 2024 року ОСОБА_5 був мобілізований на військову службу до в/ч НОМЕР_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_10 року в ході бойових дій він загинув. У період з травня 2024 року по 22 жовтня 2024 року позивач та ОСОБА_5 підтримували відносини притаманні подружжю, щодня спілкувалися, позивач надсилала йому посилки, ОСОБА_5 надсилав їй на карткові рахунки грошові кошти для утримання сім`ї, оплати витрат на оренду житла, оплату комунальних послуг, тощо. Зазначає, що встановлення факту спільного проживання однією сім?єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , з березня 2024 року по день його смерті та встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_5 , з березня 2024 року до дня його смерті необхідно для захисту майнових і немайнових законних інтересів родини, зокрема для отримання пенсії по втраті годувальника, реалізації прав на соціальний захист як члена сім?ї військовослужбовця. Просить позов задоволити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

09.02.2026 представник ІНФОРМАЦІЯ_11 - ОСОБА_19. через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, а також залучити до участі у справі в якості третіх осіб доньку загиблого - ОСОБА_6 та Управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. В обґрунтування відзиву зазначає, що належних доказів для визнання загиблого батьком дитини позивача у судовому порядку немає. Також заявником не надано достовірних доказів, які отримані законним шляхом та відповідно чинному законодавству, щодо факту спільного проживання, вважає, що довідка №87/2 від 26.11.2025 не є законною, так як видана органом, що не наділений повноваженнями у зазначеній сфері, а відтак такою, що видана з перевищенням владних повноважень, відповідно братися до уваги не може. Окрім цього, ведення спільного бюджету заявник підтверджує лише виписками з банківського рахунку з 17.07.2024 по 14.10.2025, а інший період часу не зачіпає, зазначене наводить на думку, про хибність тверджень заявника про ведення спільного бюджету з березня 2024 року. Таким чином, зазначене свідчить про не підтвердженість спільного проживання однією сім`єю та ведення спільного бюджету. З наданих документів не вбачається за можливе встановити факт перебування позивача на утриманні загиблого. Також вказує, що на поданих позивачем фотодоказах неможливо визначити, що заявник спілкується саме з загиблим, також на таких зображені невідомі особи в невизначеному приміщенні у невизначений час.

Також 09.02.2026 представник ІНФОРМАЦІЯ_11 - ОСОБА_19. через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі.

10.02.2026 третя особа ОСОБА_4 через канцелярію суду подала заяву, в якій просила позов задоволити, оскільки підтверджує, що позивач та її син ОСОБА_5 проживали однією сім`єю, остання була на забезпечені її сина.

10.02.2026 третя особа ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву, в якій просив позов задоволити, оскільки підтверджує, що позивач та його син ОСОБА_5 проживали однією сім`єю, остання була на забезпечені його сина.

Протокольною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.02.2026 у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі доньки загиблого - ОСОБА_6 та Управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в якості третіх осіб відмовлено, клопотання представника позивача про виклик свідків та про долучення копії дисків до матеріалів справи задоволено.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення по суті позовних вимог, просив позов задоволити.

Третя особа ОСОБА_3 позов підтримав, просив такий задоволити.

Третя особа ОСОБА_4 позов підтримала, просила такий задоволити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, однак про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов наступного висновку.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які

ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до відмітки у паспорті зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.14-15/.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданої Збаразькою міською радою Тернопільської області 03 листопада 2025 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 03.11.2025 складено відповідний актовий запис №454 /а.с.17/.

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданої 17.08.2024 Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /а.с. 18/.

Відповідно до Договору оренди житлового приміщення від 27.03.2024, ОСОБА_5 винаймав кв. АДРЕСА_3 /а.с.20-21/.

Згідно довідки вих.87/2 від 26.11.2025 виданої ЖБК-232, ОСОБА_5 до моменту своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) проживав без реєстрації місця проживання з березня 2024, за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно бази даних ЖБК-232 з ОСОБА_5 на момент його смерті проживали та вели спільне господарство наступні особи: цивільна дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.22/.

Відповідно до сповіщення № 3 сім`ї померлого (загиблого) військовослужбовця від ІНФОРМАЦІЯ_6 , молодший сержант ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок артилерійського обстрілу по групі військовослужбовців 1 мб, яка здійснювала евакуацію поранених у н.п. Покровськ Покровського району Донецької області. Тіло, якого було евакуйовано з поля бою 24.10.2025 /а.с.27/.

З копії картки соціально-демографічних даних військовослужбовця ОСОБА_5 вбачається, що близькими родичами вказані в графі дружина: дівчина ОСОБА_1 , 1996 року народження, АДРЕСА_1 ; в графі батьки: мати ОСОБА_4 , 1975 року народження, АДРЕСА_4 /а.с.30/.

Також до матеріалів справи долучені накладні відправлення посилок,відповідно до яких відправником вказаний ОСОБА_5 , а одержувачем ОСОБА_1 . Разом з тим, також наявні накладні відправлення посилок, в яких зазначено відправник ОСОБА_1 , а одержувачем ОСОБА_5 /а.с.31-36/.

Згідно відповіді військової частини НОМЕР_2 від 17.12.2024 за №22394 ОСОБА_5 не складав особистого розпорядження щодо розподілу одноразової грошової допомоги чи грошового забезпечення в разі загибелі (смерті) /а.с.37/.

Відповідно до копії довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України або участь у бойових діях при проведенні зазначених заходів №8920 від 21.11.2025, за підписом командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_7 , виданої ОСОБА_1 , про те, що загиблий (померлий) старший солдат ОСОБА_5 дійсно брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України або участь у бойових діях при проведенні зазначених заходів, перебуваючи в Донецькій області, Покровського району, н.п. Покровськ. Підстава наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 29.10.2025, №5092-ОД. Ця довідка є підставою для надання особі статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України /а.с.38/.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_8 , який 15.10.2022 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 15.10.2022 /а.с.39/.

Згідно виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по картковому рахунку ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_5 здійснював перекази грошових коштів на вказаний банківський рахунок різними сумами, починаючи з 17.07.2024 по 14.10.2025 /а.с.42/.

Також, з копії довідки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 , відкритого у АТ «Універсал Банк» за період з 01.09.2025 по 31.10.2025, вбачається, що відправник ОСОБА_5 регулярно перераховував грошові кошти на карту позивача в різних сумах, останнє зарахування датоване 13.09.2025 на суму 20 000,00 грн. /а.с.43/.

Відповідно до виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по картковому рахунку НОМЕР_5 за період з 01.09.2024-01.11.2025 ОСОБА_1 , отримує виплати Соціального фонду в розмірі 860 грн. /а.с.44/.

Окрім цього, згідно копій скріншотів переписки між чоловіком на ім`я « ОСОБА_9 » та позивачкою, зроблених із її мобільного телефону, вбачається, що спілкування між особами проходить як між близькими та рідними особами, притаманними подружжю /а.с.56-199/.

Так, в судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_10 , яка повідомила, що є рідною сестрою ОСОБА_1 , з березня 2024 по жовтень 2025 її сестра та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю, зі сторони ОСОБА_5 були їй пропозиції одружитися, але через воєнні дії в країні не робили весілля. Вони зустрічалися з 2022 року. Приходила до них в гості, приблизно один раз в місяць.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомила, що є подругою ОСОБА_1 , знайома з нею з 2022 року, відколи вона почала зустрічатися з ОСОБА_12 . З травня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 почали проживати однією сім`єю. Особисто бачила ОСОБА_5 в травні і липні 2025 року на вул. Вернадського у м.Львові, коли він приїжджав у відпустку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомила, що є колишньою співробітницею позивача, ОСОБА_12 і ОСОБА_14 познайомилися у 2022 році через соцмережі і з того часу почали зустрічатися. В 2024 році почали жити разом, в подальшому ОСОБА_1 була вагітна. ОСОБА_14 і ОСОБА_12 між собою дуже добре спілкувалися, була в них в гостях на новосіллі та разом святкували Пасху у 2024 році.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомила, що працювала з 2023 по 2024 роки разом з ОСОБА_1 в «Арома кава». У ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були гарні відносини, один чи два рази коли у нього була відпустка він приїжджав до ОСОБА_14 на роботу. Також, ОСОБА_5 відправляв їй посилки на нову пошту. Особисто вона була у них один чи два рази в гостях, ОСОБА_5 також був.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 повідомив, що його брат ОСОБА_17 познайомився з ОСОБА_14 в 2022 році. З 2023 року вони почали жити разом як чоловік і дружина по АДРЕСА_5 . За данною адресою були особисті речі його брата: одяг, взуття, будівельні інструменти та війський інвентар. Був кілька разів у них вдома в гостях. На телефонні показав спільні фото за період 2022-2023 роки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 зазначила, що є родичкою ОСОБА_5 . Весною 2023 року він привозив ОСОБА_14 в село Доброводи Тернопільської області знайомитися, представляв її як свою дівчину. На вихідних приїжджали до них в гості. Їй відомо, що ОСОБА_12 і ОСОБА_14 спільно почали проживати у АДРЕСА_5 , з березня 2024 року, оскільки вона на вказану адресу особисто своєю машиною перевозила з м. Збаража особисті речі ОСОБА_5 . До того, вони спільно не проживали, але приїжджали один до одного в гості. В червні 2024 року ОСОБА_12 приїжджав з полігону, вона була в них в гостях на АДРЕСА_5 , повідомила, що в той час в ОСОБА_12 і ОСОБА_14 , були відносини як у чоловіка і дружини, які очікують народження спільної дитини. Якщо б не військовий стан в країні, то вони б зареєстрували шлюб, оскільки у 2023 році ОСОБА_12 зробив ОСОБА_14 пропозицію одружитися.

Також в судовому засіданні було оглянуто інформацію з флеш носія, відповідно до якої, зокрема з голосових повідомлень, фотознімків та відеозаписів вбачається, що спілкування між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проходило як між близькими та рідними особами, притаманними подружжю, у виразах турботи, з обговоренням подій, справ дня кожного з них до матеріальної підтримки сім`ї з боку чоловіка.

Як зазначила позивач в обгрунтування позову, за час спільного проживання вони з ОСОБА_5 вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, несли спільні витрати, зокрема щодо забезпечення їхньої малолітньої доньки, купували все необхідне у квартиру, де спільно проживали та, де залишилися особисті речі ОСОБА_5 , позивач оплачувала комунальні послуги в квартирі, останній здійснював перекази коштів на потреби сім`ї на її банківський рахунок. На підтвердження чого позивачем надано: копії виписок по картці Monobank щодо здійснення переказу коштів, копії виписки АТ КБ «ПриватБанк», копії фіскальних чеків щодо відправлення та отримання посилок, копії документів загиблого, його медична документація, сімейні світлини, які свідчать проте, що вони сім`єю проводили час, а також святкували родинні свята.

Відповідно до частини першої статті 4, частини першої статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із статтею 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №520/6518/17.

Судом встановлено, що позивач перебувала впродовж тривалого проміжку часу на утриманні померлого - ОСОБА_5 , у позивача відсутні будь-які інші джерела доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною. Вказані обставини дають цілком обґрунтовані підстави розцінювати матеріальну допомогу ОСОБА_5 як основне і постійне джерело засобів для існування позивача.

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За змістом статті 74 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, можуть набувати майнових прав та обов`язків, якщо встановлено, що між ними фактично існували сімейні відносини.

Правова позиція щодо критеріїв встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу неодноразово сформульована Верховним Судом.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц зазначила, що при встановленні факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю суд має встановити сукупність обставин, які свідчать про спільне проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц, у якій зазначено, що усталені відносини, характерні для подружжя, є визначальною ознакою сім`ї незалежно від факту державної реєстрації шлюбу.

Крім того, Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факт проживання однією сім`єю належить до предмета доказування та встановлюється судом під час розгляду справи, якщо такий факт має юридичне значення для реалізації прав особи.

У постановах Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі №694/1540/20, 25 грудня 2024 року у справі №501/4442/21 зазначено, що доказами фактичних сімейних відносин можуть бути документи, які підтверджують спільне проживання, спільні витрати, матеріальну підтримку, ведення спільного господарства та інші обставини, що свідчать про існування сімейних відносин.

Разом з тим Верховний Суд у постанові від 12 березня 2025 року у справі №336/1978/23 наголосив, що встановлення факту проживання однією сім`єю можливе лише за відсутності зареєстрованого шлюбу з іншою особою.

Судом встановлено, що жодна зі сторін на момент спільного проживання не перебувала у зареєстрованому шлюбі, що виключає зазначене обмеження.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім' єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Із змісту позовної заяви вбачається, що встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки та перебування на утриманні необхідно ОСОБА_1 для отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Разом із тим, Постановою № 168 визначено, що сім`ям загиблих осіб (загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини) виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Відповідно до ч. 4 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

У постанові Верховного Суду від 29 травня 2023 року у справі №175/2319/22 зроблено висновок, що заява про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та встановлення факту смерті у певний час не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, а саме виникнення у заявника права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, а також права на спадкування за законом майна померлого спадкодавця, що є окремим предметом доказування.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, змін або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у даній справі вплине на кількість осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги та відповідно на її розмір для кожної особи, яка має на неї право, тобто встановлення такого юридичного факту пов`язане з наступним вирішенням спору про право, що відповідно є підставою для розгляду зазначеної справи в порядку позовного провадження.

Правила статті 3 СК України визначають те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання осіб сім`єю без наявності інших ознак сім`ї.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність у осіб особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

Належними та допустимими доказами проживання осіб однією сім`єю відповідно до вимог статей 77-78 ЦПК України є, зокрема: довідки з місця проживання, свідчення свідків, спільні фото, переписка особистого характеру, з яких вбачається, що особи вважали себе сім`єю, піклувалися один про одного.

Відповідно до статті 89 ЦПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, а оцінка доказів здійснюється судом у їх сукупності.

Саме сукупність доказів, а не кожен доказ окремо, підтверджує існування фактичних сімейних відносин.

Щодо доводів відзиву представника ІНФОРМАЦІЯ_11 про недостатність доказів, оскільки такими позивачем не доведено факт спільного проживання та ведення спільного господарства, вказане спростовується сукупністю доказів у справі, зокрема: договором оренди житла, в якому сторони спільно проживали з малолітньою дитиною, довідкою житлово-будівельного кооперативу, банківськими виписками щодо грошових переказів, фотоматеріалами, показаннями свідків, свідоцтвом про народження спільної дитини.

Покликання відповідача на те, що довідка ЖБК не є належним доказом, є безпідставним.

Вказаний документ не є єдиним доказом у справі, а лише підтверджує обставини спільного проживання, які додатково підтверджуються іншими доказами.

Отже, навіть у разі сумнівів щодо доказового значення зазначеної довідки це не впливає на загальний висновок суду, який ґрунтується на сукупності інших доказів.

Доводи відповідача про те, що фотознімки не підтверджують факт сімейних відносин, також є необґрунтованими, оскільки фотоматеріали не оцінюються судом ізольовано, а разом із: показаннями свідків, перепискою сторін, банківськими документами, іншими письмовими доказами.

Відтак, у своїй сукупності ці докази підтверджують наявність сталих сімейних відносин між сторонами, які притаманні подружжю.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України, подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Аналізуючи подані до суду докази, як окремо кожен, так і в сукупності між собою, з урахуванням стандарту більшої переконливості суд дійшов висновку, що позивачем до суду надані належні, допустимі та достатні докази, які доводять факти, викладені в позові, на підтвердження вимог позивача.

Так, позивачем була надано докази, кожен із яких сам по собі не може мати вирішальне значення, проте в сукупності надають суду підстави дійти висновку про наявність у відносинах позивача та загиблого таких ознак сім`ї, як наявність спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, участі у витратах наявних на підставі сімейних обов`язків кожного з них, у зв`язку з народженням спільної дитини - доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Відтак, враховуючи, що встановлення даного факту має для позивача юридичне значення та позивач не може в інший спосіб реалізувати свої права, оскільки на даний час позбавлена можливості в позасудовому порядку встановити факт спільного проживання з чоловіком та перебування на його утриманні, приймаючи до уваги, що позивач з померлим перебували не в зареєстрованому шлюбі, але фактично сумісно з ним проживала, а також те, що дохід померлого дійсно був основним і постійним джерелом засобів для існування позивача незалежно від інших її доходів, суд дійшов висновку, що факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , а також перебування останньої на утриманні померлого чоловіка підтверджено належними та допустимими доказами, а тому позов про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні необхідно задоволити.

Керуючись ст.ст.4, 5, 16, 18, 77, 81, 258, 259, 263, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_11, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні загиблого військовослужбовця - задоволити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як жінки і чоловіка без реєстрації шлюбу у період з березня 2024 року по жовтень 2025 року, та її перебування на утриманні загиблого військовослужбовця.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_12, ЄДРПОУ НОМЕР_9, адреса: АДРЕСА_6.

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, , адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10.

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_4 .

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя Зубачик Н.Б.