РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/6784/25

провадження у справі № 2/0285/455/26

13 березня 2026 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

в складі головуючої судді Сташків Т. Г.

за секретаря судового засідання Сарган О. А.,

за участі представника позивача Скиба О. Г., третьої особи ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом виконавчого комітету Звягельської міської ради Житомирської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

10.12.2025 представник позивача звернулася до суду із зазначеним позовом та просила позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути із відповідача на користь дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1282,00 грн щомісячно до досягнення нею повноліття.

Свої вимоги мотивували тим, що ОСОБА_2 є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , проте має хронічну алкогольну залежність та нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо доньки. Батько дівчинки ОСОБА_5 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2023 року ОСОБА_3 перебуває на обліку служби у справах дітей міської ради як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків, зловживання спиртними напоями. Працівниками служби з цього часу постійно проводилися обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини. ОСОБА_3 проживала разом із матір`ю ОСОБА_2 спочатку в орендованій квартирі, а після смерті чоловіка відповідач придбала власну квартиру. Не зважаючи на постійний супровід зі сторони працівників служби відповідачем не вчинено жодних дій для поліпшення умов проживання, для вирішення питання про працевлаштування, лікування алкогольної залежності. З липня 2025 року дівчинка за заявою матері влаштована до родини патронатного вихователя ОСОБА_1 , проте відповідач не вчинила жодних дій для повернення ОСОБА_3 у родину. З огляду на наведене органом опіки та піклування прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дівчинки. Відтак в інтересах захисту прав малолітньої дитини позивач змушений звернутись до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів. Також просили накласти заборону на відчуження житла дитини відповідно до ч. 5 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства".

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Патронатний вихователь також підтримала вимоги позовної заяви, просила задовольнити. Пояснила, що дівчинка проживає із нею з липня 2025, вже майже вісім місяців. З того часу відповідач відвідувала її два рази. Ще два рази приходила її старша сестра ОСОБА_7 . Відповідач не спілкується з донькою та не вчиняє жодних дій, щоб повернути її додому. Дівчинка розповідала їй, що мама п`є пиво, та розповідала про якогось " ОСОБА_8 ", який поганий і її бив. Вона думає, що це співмешканець відповідачки. Вважає, що повернення дівчинки до біологічної матері створить реальну небезпеку для життя і здоров`я ОСОБА_3 та матір є прикладом негативної асоціальної поведінки, що є небезпечним для розвитку дитини.

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, у судове засідання для дачі пояснень не викликалася. Думка дитини щодо виконання своїх батьківських обов`язків ОСОБА_2 у урахуванням вікових особливостей з`ясовувалася у формі бесіди та ігрової взаємодії практичним психологом Звягельського міського центру соціальних служб. Було встановлено, що дитина сумує за матір`ю, але висловлює небажання повертатися до матері та проживати разом із нею. Дівчинка зазначила, що пам`ятає випадки вживання матір`ю алкогольних напоїв, що викликало у неї засмучення (а. с. ).

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову. Просила суд надати їй час і вона обов`язково виправиться. Пояснила, що наразі вона ніде не працює, але працювала у школі прибиральницею. Кинула роботу, бо мала проблеми зі спиртним. Отримавши кошти у зв`язку із загибеллю батька ОСОБА_3 на війні, вона була у тяжкій депресії, тому пила. За ці кошти купила квартиру, зробила ремонт. Кодувалася вона один раз, але більше не буде, бо дуже тяжко пережила кодування. Наразі вона проживає одна, ніяких співмешканців немає.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує наступне.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка рф, є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження, посвідки на постійне проживання (а. с. 13, 15).

Батько дитини ОСОБА_5 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Голубівка Куп`янського району Харківської області (а. с. 14).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Одноособовим власником зазначеної квартири є відповідач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.2024 (а. с. 16, 64).

Згідно з повідомленням закладу дошкільної освіти № 14 "Золотий ключик" за період з вересня до жовтня 2025 року їх вихованка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , садок відвідувала нерегулярно, мама дівчинки ОСОБА_2 не приходила до закладу дошкільної освіти, дівчинку приводила і забирала патронатний вихователь (а. с. 54).

Відповідно до повідомлення педіатра КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Звягельської міської ради дитина здорова, хоча і часто хворіє простудними захворюваннями. Відмічено гарну роботу патронатного вихователя, оскільки психо-емоційний стан дівчинки на високому рівні (а. с. 55).

Відповідач ОСОБА_2 з 2017 року перебувала на обліку сімей, що опинилися у складних життєвих обставинах з підставою: ухилення матері від виконання батьківських обов`язків, зловживання спиртними напоями щодо старшої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5. З того часу із відповідачем неодноразово проводилися бесіди щодо недопустимості зловживання алкогольними напоями та попереджено про крайню міру виховного характеру - позбавлення батьківських прав, що підтверджується її поясненнями від 19.07.2017, 30.08.2018, 03.09.2018 (а. с. 31-32, 35, 42).

З 21.11.2023 ОСОБА_3 перебуває на обліку в службі у справах дітей як така, що опинилася у складних життєвих обставинах, у зв`язку із тим, що зазнала насильства у сім`ї. Матір дитини, ОСОБА_2 , свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не займається вихованням дитини, не проживає з нею, не утримує її, зловживає алкогольними напоями.

З актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 21.11.2023, 23.11.2023, 27.11.2023, 11.03.2024, 05.05.2025, 13.05.2025, 05.06.2025, 10.06.2025, 01.07.2025, 08.07.2025, 28.07.2025, 29.07.2025 з`ясовано, що ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_2 та старшою сестрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5, проживали в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , а з травня 2025 року у квартирі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду було встановлено, що ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, у квартирі збирає сумнівних осіб, які з нею пиячать. Їй було рекомендовано працевлаштуватися та пройти лікування від алкогольної залежності. За місцем проживання облаштоване місце для сну та відпочинку дитини, наявний запас продуктів харчування, проте коли ОСОБА_2 входила у запій, то ситуація кардинально змінювалась, у квартирі панувала антисанітарія, була відсутня їжа. Також досить часто працівники служби не мали доступу до житла дітей, відповідач просто не відчиняла дверей, або гостювала у подруг.

Під час обстеження умов проживання 29.07.2025 зафіксовано критичне становище. Відповідач повідомила, що п`є і зупинитись не може. Дитина ОСОБА_3 голодна, перелякана, не могла повідомити, коли вона їла, погодилася їхати з працівниками служби.

29.07.2025 відповідач звернулася до начальника Служби у справах дітей із заявою про тимчасове влаштування своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сім`ю патронатного вихователя, поки вона не пролікується (а. с. 40).

Розпорядженням міського голови від 31.07.2025 малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштована з 29.07.2025 у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_1 на три місяці (а. с. 41).

Після влаштування дитини до сім`ї патронатного вихователя працівниками служби проводилися обстеження місця проживання відповідача 30.07.2025, 31.07.2025, 09.02.2026. Відповідач обіцяла, що пройде лікування від алкогольної залежності, влаштується на роботу.

20.10.2025 проведено засідання комісії із питань захисту прав дитини для вирішення питання про доцільність перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, у сім`ї патронатного вихователя. ОСОБА_2 прибула на засідання, але у стані алкогольного сп`яніння. Комісією констатовано, що ОСОБА_2 не створила належних умов для повернення доньки додому, не вирішила проблему із алкоголем, тому доцільно дитину залишити проживати у сім`ї патронатного вихователя (а. с. 12).

З приводу своєї поведінки відповідач ОСОБА_2 неодноразово писала пояснення на ім`я начальника служби у справах дітей, а саме: 22.11.2023, 30.11.2023 (а. с. 33-34).

Відповідно до повідомлення КНП "Звягельська багатопрофільна лікарня" Звягельської міської ради від 14.10.2025 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку у наркологічному відділенні з причини психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю за останні п`ять років (а. с. 56).

Згідно з повідомленням Звягельської філії Житомирського обласного центру зайнятості ОСОБА_2 на обліку як безробітна станом на 16.10.2025 не перебуває (а. с. 57).

Також відповідно до повідомлення директора Гімназії № 9 Звягельської міської ради від 09.02.2026 ОСОБА_2 працювала на посаді гардеробника з 05.12.2025, проте не з`явилася на роботу 30.12.2025-31.12.2025 без поважної причини, тому була звільнена відповідно до п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України (а. с. 95).

Відповідно до повідомлення Звягельського РВП ГУ НП у Житомирській області із відповідачем ОСОБА_2 неодноразово проводилися профілактичні бесіди, спрямовані попередження ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання доньок, але постановами Звягельського (Новоград-Волинського) міськрайонного суду Житомирської області у справах № 285/4006/18 від 16.10.2018, № 285/1633/24 від 04.04.2024, № 285/4792/25 від 12.09.2025 притягалася до відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо виховання доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, а постановою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 285/7214/25 від 05.01.2026 до відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП за вчинення дрібної крадіжки спиртних напоїв із магазину "Фора" (а. с. 58-63, 93).

Рішенням виконавчого комітету Звягельської міської ради Житомирської області № 1696 від 12.11.2025 затверджено висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8-10).

При вирішенні справи по суті суд керується наступними нормами права.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України як підставу позбавлення батьківських прав визначено також ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав, оскільки позивачем доведено та судом встановлено наявність у відповідача хронічної алкогольної залежності та також фактів умисного ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків.

З метою забезпечення якнайкращих інтересів малолітньої дитини суд вважає доцільним і необхідним розірвати її зв`язок із матір`ю, з метою попередження її розвитку у небезпечному та нестійкому середовищі, усунення негативних, неблагополучних моментів, оскільки подальше проживання із матір`ю ставить під реальну загрозу здоров`я та життя дівчинки.

У судовому засіданні встановлено ряд фактів, які свідчать про зловживання спиртними напоями відповідачем ще з 2017 року, коли ОСОБА_2 потрапила на облік до служби у справах захисту прав дітей з приводу неналежного виконання батьківських обов`язків щодо старшої доньки.

Факти перебування у алкогольному сп`янінні неодноразово були встановлені у ході обстеження умов проживання, у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 приходила і на засідання служби у справах дітей, і на судове засідання у вказаній справі.

Також на наявність хронічної алкогольної залежності вказує повідомлення КНП "Звягельська багатопрофільна лікарня" Звягельської міської ради від 14.10.2025, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку у наркологічному відділенні з причини психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю.

Крім того, суд звертає увагу на доведеність фактів неналежного виконання відповідачем ОСОБА_2 її батьківських обов`язків щодо виховання дитини, фактично її послідовну бездіяльність, самоусунення від потреб дитини у спілкуванні, у створенні безпечних умов проживання, навчання.

Відповідачу неодноразово наголошувалось про необхідність працевлаштування, але на посаді гардеробника Ліцею № 9 відповідач відпрацювала лише 25 днів, не вийшла на роботу у зв`язку із запоєм (як повідомила вона сама у судовому засіданні).

Відповідачу протягом дев`яти років (починаючи з 2017 року) надавалася допомога працівниками служби у справах дітей, які постійно проводили роз`яснювальні бесіди, здійснювали контроль за умовами місця проживання, надавали психологічну допомогу у зв`язку із загибеллю чоловіка, вживали заходів для працевлаштування, кодування відповідача для подолання алкогольної залежності, також з іншої сторони ОСОБА_2 неодноразово була попереджена про можливість позбавлення її батьківських прав щодо доньки у разі продовження безвідповідальної поведінки, притягалася до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи вказані обставини суд констатує, що ні спроби допомоги, ні заходи адміністративного примусу не змогли забезпечити лікування відповідача від алкогольної залежності та змінити поведінку матері у кращу сторону.

Також суд звертає увагу на той факт, що відповідач не вчинила жодних дій для повернення доньки додому, а створена нею сім`я внаслідок зловживання нею спиртними напоями є особливо непридатною та явно неблагополучною для життя дитини.

За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, з метою найкращого забезпечення інтересів малолітньої дитини, а також виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості, доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині вимог про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3 .

Також згідно з вимогами ст. 180 СК України ОСОБА_2 як матір, зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно роз`яснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Так як відповідач не має постійного місця роботи, відповідно до вимог ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі від заробітку (доходу) матері.

Відповідно до положень ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

ЗУ «Про державний бюджет України» на 2026 рік встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років - 2817,00 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років - 3512,00 грн.

Суд зважає на ту обставину, що відповідач хоча і не працює, проте є здоровою, працездатною, тому з метою захисту інтересів неповнолітньої доньки, виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості, задовольняє позовні вимоги щодо стягнення аліментів у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 10.12.2025.

Згідно із положеннями ст. 430 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Також відповідно до ч. 5 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла, тому наявні підстави для накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу та у якій проживає малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України та враховує п. 12. ч. 2 ст. 3 ЗУ "Про судовий збір" щодо пільг позивача по сплаті судового збору за подання заяв про захист прав в малолітніх чи неповнолітніх осіб та стягує із відповідача у дохід держави судових збір за дві позовні вимоги.

Керуючись статтями 4, 10-12, 76-83, 141, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги виконавчого комітету Звягельської міської ради Житомирської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1282,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.12.2025 до досягнення дитиною повноліття.

Накласти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 , де зареєстрована дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 2662,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 13 березня 2026 року.

Учасники справи:

позивач виконавчий комітет Звягельської міської ради Житомирської області (, адреса місцезнаходження: вул. Шевченка, 16, м. Звягель, Житомирська область, 11700);

відповідач ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 );

третя особа ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий; адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ).

Суддя Т. Г. Сташків