У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ужгороді заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс», заінтересовані особи Акціонерне товариство «ПриватБанк», ОСОБА_1 , відділ державної виконавчої служби у місиі Ужгороді про заміну сторони шляхом заміни стягувача його правонаступником та видачу дубліката виконавчого документа,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Капіталресурс» в особі представника за довірністю Шафігіної В.Р. звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просить:

Замінити стягувана у виконавчому листі №308/12100/19 від 17.08.2020, Ужгородський міськрайонний суд про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу з ПАТ КБ "Приватбанк" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС». 4. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» дублікат виконавчого листа №308/12100/19 від 17.08.2020, Ужгородський міськрайонний суд про стягнення боргу з ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявленого посилається на те, що Між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2 (далі - відповідач) був укладений кредитний договір №б/н, згідно з яким, останній було надано грошові кошти (кредит) на споживчі цілі, та встановлений графік повернення їх. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконувала, у зв`язку з чим ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. В подальшому позовом ПАТ КБ "Приватбанк"задоволено, та на виконання рішення видано виконавчий лист № 308/12100/19 від 17.08.2020 р., Ужгородський міськрайонний суд про стягнення з Відповідача на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу за кредитним договором (далі виконавчий лист). 22 серпня 2025 року між АТ КБ «ПриватБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» (далі - ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС») було укладено Договір факторингу № 8-22-08/2025, за яким було відступлено права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором Відповідача. Таким чином кредитора по договору було змінено з АТ КБ «ПриватБанк» на ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС». Окрім того, кредитний договір Відповідача на момент звернення Заявника з даною заявою є дійсними та не оскаржувались сторонами по справі. На примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 63121734 (далі - ВП) з примусового виконання вищевказаного Виконавчого листа. 31.12.2020 року державним виконавцем ВДВС вищевказане ВП було завершено, оригінал вищевказаного Виконавчого листа направлено стягувачу. Станом на теперішній час оригінал вищевказаного Виконавчого листа на адресу стягувача не надходив, згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження жодних відкритих виконавчих проваджень про стягнення боргу з Боржника на підставі вищевказаного виконавчого листа немає. У зв`язку з вказаним, ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» на даний час у зв`язку з відсутністю виконавчого документу' не може реалізувати свої права, як стягувана, що гарантовані законодавством України.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, в прохальній частині заяви наявне клопотання про розгляд заяви без участі представника заявника.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, тому суд вважає можливим розглянути заяву у відсутності учасників справи та інших осіб на підставі наданих матеріалів.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, наведені заявником підстави для заміни сторони у виконавчому документі, видачу дубліката виконавчого документа, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

23.03.2020 Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у справі № 308/12100/19 ухвалено заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код за ), що знаходиться в м. Дніпро, Набережна Перемоги, 50 суму заборгованості станом на 14.07.2019 в розмірі 18315 /вісімнадцять тисяч триста п`ятнадцять/ грн. 38 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код за ), що знаходиться в м. Дніпро, Набережна Перемоги, 50 суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 /тисяча дев`ятсот двадцять один/ грн. 00коп.

Згідно з даних АСДС «Д-3» 17.08.2020 Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області видав виконавчий лист.

31.12.2025 державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС постановлено постанову про повернення вищевказаного виконавчого листа стягувачу.

22 серпня 2025 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» було укладено Договір факторингу № 8-22-08/2025, за яким було відступлено права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №б/н від 13.10.2017, боржник ОСОБА_1 , що стверджується витгом з Реєстру боргових зобов`язань №5 до Договору факторингу № 8-22-08/2025 від 22.08.2025.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і до відкриття провадження, на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину.

Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору : купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК);дарування (ч.2 ст.718 ЦК);факторингу (гл73 ЦК).

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 3У «Про виконавче провадження», з урахуванням положень ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (документу) , тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Провівши аналіз положень ЦПК України, а саме ст. 442, при цьому взявши до уваги положення ч. 5 ст. 124 Конституції України та ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини, основоположних свобод, статус стягувана та боржника, сторони судового процесу, набувають з моменту, коли у позивача з`являється право на отримання виконавчого документу - тобто з моменту набранням рішення законної сили. При цьому, вважається неприпустимим, з точки зору обов`язковості виконання судових рішень закріпленої основним Законом України, вважати що заміна сторони виконавчого провадження можлива, виключно, за наявності відкритого виконавчого провадження на примусове виконання рішення суду.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із ЗУ «Про виконавче провадження».

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах від 9 жовтня 2019 року № 711/10368/2012 та від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява відповідає змісту статей 512,514 ЦК України та Закону України «Про виконавче провадження», а тому є всі підстави для заміни стягувача у виконавчому листі, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області на виконання заочного рішення від 23.03.2020 у справі № 308/12100/19, яким є АТ КБ «ПриватБанк», його правонаступником ТОВ «Капіталресурс».

Щодо вимоги про видачу дубліката виконавчого документу.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Із наведеними конституційними положеннями кореспондується частина перша статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року в справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 в справі № 1-7/2010 вказав, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Стаття 431 ЦПК України визначає що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. (ч. 1)

Відповідно до вимог п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На виконання наведеної норми, заявник має довести факт втрати виконавчого листа.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим , коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Тобто, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Предметом доказування у цій справі є факт втрати оригіналу виконавчого листа.

У постанові Верховний Суд від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначив, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувана та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 (провадження № 14-308цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що виходячи з положень частини шостої статті 12 Закону № 1404-VIII, частини першої статті 433 ЦПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 5 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, запроваджено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Воєнний стан, який запроваджено в Україні 24.02.2022, наразі не припинено та не скасовано.

Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» п. 10-2, в якому серед іншого містилась норма про те, що визначені цим законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

У постанові від 15.03.2023 у справі № 260/2595/22 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказав, що особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено п. 10.2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого визначені цим законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження» як спеціальним нормативно-правовим актом, у цьому випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним законом, до яких серед іншого належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання».

Аналогічні висновки містяться і в постанові ВС від 03.08.2023 у справі № 420/10415/22, від 09.11.2023 в справі № 0440/5997/18, від 19.06.2024 в справі № 278/6265/13, від 18.07.2024 в справі № 796/198/2018.

Таким чином, з урахуванням наведених положень законодавства України, оскільки постановою державного виконавця від 31.12.2020 виконавчий документ стягувачу було повернуто на підставі пункту другого частини першої статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження», заява про видачу дублікату виконавчого листа вважається такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Окрім цього суд зауважує, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Стягувач стверджує, що оригінал виконавчого листа в нього відсутній, а згідно з даних Автоматизованої системи виконавчого провадження жодних відкритих виконавчих проваджень про стягнення боргу з боржника на підставі вищевказаного виконавчого листа немає.

За правилами ч.ч. 1, 5, 6, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, зважаючи на те, що не було виконано рішення суду на підставі якого видано виконавчий документ та не втратило судове рішення законної сили, при зверненні до суду із заявою про видачу дубліката надані належні і допустимі та достатні докази, які підтверджують факт втрати оригіналу виконавчого листа, заява про видачу дублікату виконавчого листа вважається такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд приходить до переконання, що наявні всі правові підстави для задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого документу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512,514 Цивільного кодексу України, ст.ст. 260,442 п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд

постановив:

Замінити вибулого стягувача Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» () на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» (адреса 04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, 28А, ) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа від 17.08.2020 у цивільній справі №308/12100/19.

Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» (адреса 04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, 28А, ) дублікат виконавчого листа у справі №308/12100/19,боржником за яким є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов