Справа № 694/2567/25
Провадження № 2/698/74/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 р. Калинопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

за участю секретаря Пугачовської Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Калинопіль Звенигородського району, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Багачевської міської ради Черкаської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач та відповідач, проживали в незареєстрованому шлюбі як чоловік та дружина з весни 2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_4 .

Мати дитини ОСОБА_3 самоусунулась від виконання покладених на неї обов`язків почала вживати спиртні напої та вести аморальний образ життя внаслідок чого 21 січня 2025 року в неї в будинку спалахнула пожежа, а тому позивач забрав їхню доньку і залишив проживати її у себе.

Їхня донька ОСОБА_4 перебуває на повному утриманні позивача та проживає разом із ним. Виховувати та утримувати доньку ОСОБА_4 допомагає мати позивача ОСОБА_5 з якою вони проживають разом з донькою

Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток. Відповідач ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків та фактично самоусунулась від виховання дитини.

Позивач просить суд позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини.

04.11.2025 року Калинопільським районним судом Черкаської області відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 07.01.2026 року закрито підготовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Терещенко Р.В. підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав.

Представник органу опіки та піклування Огнива Т.В. подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, позовні вимоги підтримала.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав, в силу вимог закону, є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка передбачена правилами цієї статті і виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей.

Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Згідно з роз`ясненнями п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд враховує, що така міра сімейно-правової відповідальності має на меті насамперед, захист інтересів дітей, а також той факт, що відповідач не тільки не виконує своїх обов`язків щодо виховання дітей, а й негативно впливає на їх виховання, шляхом вчинення дій, які негативно впливають на психічний стан дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 11.07.2025 року, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 5).

З висновку від 27.11.2025 року № 3087/02-21 вбачається, що органом опіки та піклування Багачевської міської ради Черкаської області прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , стосовно її доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 46-48).

Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_4 від 12.08.2025 року, умови проживання дитини добрі, будинок обладнаний усіма необхідними меблями, побутовою технікою, предметами побуту. У дитини окрема кімната, є спальне місце, дитячі речі, одяг, предмети особистої гігієни, продукти харчування для дитини забезпечені в повному обсязі. В родині ОСОБА_4 створені належні умови для повноцінного проживання, виховання та розвитку дитини (а.с 7-8). Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що з 2012 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали спільно проживати, у 2017 році народилася донька ОСОБА_10 , з 5 років батько займався вихованням дитини, спільне проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 припинили з 2024-2025 року, на початку 2025 року дитини проживала з матір`ю, перед новим 2025 роком сталася пожежа в АДРЕСА_1 , після пожежі батько забрав дитину проживати до себе, також зазначив, що жодного разу не бачив як ОСОБА_9 передавала речі і була в дитини та донька ОСОБА_10 не хоче спілкуватися з матір`ю.

Свідок ОСОБА_11 , допитана в судовому засіданні, надав суду аналогічні показання, що і свідок ОСОБА_7 ..

Таким чином судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 неналежно виконувала батьківські обов`язки по вихованню доньки, не навідувала її, участі у її вихованні і навчанні не приймала, життям і здоров`ям дитини не цікавилася, бажання налагодити відносини з донькою не виявляла, а всі витрати по вихованню та утриманню дитини несе позивач одноособово.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та ін., що свідчить про свідоме нехтування батьками своїми обов`язками, що і було встановлено в судовому засіданні, оскільки надані позивачем суду докази свідчать про систематичність невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо її неповнолітнього сина.

За таких обставин, суд вбачає підстави для позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачу, що вона не позбавлена у подальшому права вирішувати питання про поновлення її у батьківських правах щодо доньки в порядку, передбаченому ст. 169 СК України.

Як передбачено ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»), аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 не надала доказів щодо її непрацездатності, наявності інших утриманців, суд задовольняє позов в частині стягнення аліментів і стягує з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частки всіх видів її доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця з дня подачі заяви до суду, тобто з 25.08.2025 року і до повноліття дитини.

З урахуванням обставин справи суд визнає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини.

Суд визнає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі, які складаються з судового збору у розмірі 1331,20 грн. за подання позовної заяви про стягнення аліментів, від сплати яких позивач був звільнений при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. За подання позовної зави про позбавлення батьківських прав позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265 280, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 150, 164-166, 180, 183, 184, 243 СК України, ст.ст. 60, 63 ЦК України, ст.ст. 8, 11, 12, Закону України «Про охорону дитинства», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частки всіх видів її доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця з дня подачі заяви до суду, тобто з 25.08.2025 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений останнім судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1331 грн. 20 коп., від сплати якого позивача було звільнено згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити відповідачу, що згідно ч.ч. 1,3 ст. 169 СК України мати і батько позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав до досягнення дитиною повноліття.

Головуючий Баранов О.І.