Номер провадження № 2/521/2432/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників, представників учасників справи:

від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - не з`явився;

від ОСОБА_1 не з`явився;

від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, ) про стягнення страхового відшкодування

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування у якому просить суд:

стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 21943 грн. 68 коп. як відшкодування витрат, заподіяних позивачу;

стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 24556 грн. 94 коп.;

вирішити питання про розподіл судових витрат.

Зокрема, обґрунтовуючи вимоги позову, позивач вказав, що 16.08.2022 року між ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту №1444/22-Т/ЗП111, згідно якого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «DAF FX» д.н. НОМЕР_2 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Позивач зазначив, що 26.11.2022 року, в с. Муроване, на Київському шосе, 2 сталася дорожньо- транспортна пригода за участю ТЗ «Даф», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Мersedes», д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Mersedes» д. н. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Хаджибейського районного суду м.Одеси у справі 521/18961/22.

За твердженнями позивача, відповідно до умов договору страхування він відшкодував витрати на ремонт автомобіля в розмірі - 87 212, 40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №49 від 02.01.2023 року.

Так, як зауважено позивачем, згідно Звіту № 006.01777222/12/22 від 15.12.2022 року, наданого СПД ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу без врахування ПДВ ТЗ «Даф», д.н.з. НОМЕР_2 , склала - 62 655,46 грн.

Відтак, як вважає позивач, оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mersedes», д/н НОМЕР_3 була застрахована в ПАТ «СК «ПЗУ» на підставі Полісу №ЕР210284682, франшиза 2600 грн., він має право зворотної вимоги до відповідача 1, чим він і скористався.

Проте, як зазначено позивачем, відповідач - 1 здійснив лише часткову виплату страхового відшкодування в розмірі 40 711,78 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №00090197 від 17.02.2023 року, з огляду на що, невідшкодованою залишається частина збитку в розмірі - 21 943,68 грн., яка на переконання позивача потребує стягнення з відповідача 1.

Одночасно з цим, позивач вказав, що загальна сума збитку завдана автомобілю марки «Даф», д/н НОМЕР_2 складає 97 212,40 грн., а вартість матеріального збитку згідно Звіту №006.01777222/12/22 від 15.12.2022 року, наданого судовим експертом СОД Чистяковим С.Г. складає 62655,46 грн., відтак різниця, яка підлягає стягнення з відповідача 2 складає - 24 556, 94 грн.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 24.11.2025 року цивільну справу 947/43558/25 направлено до Хаджибейського районного суду міста Одеси за підсудністю.

Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.

26.12.2025 року цивільна справа №947/43558/25 надійшла у провадження судді Шевчук Н.О.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 14.01.2026 року у справі №947/43558/25 було прийнято позовну заяву до розгляду в спрощеному позовному провадженні та відкрито провадження у справі №947/43558/25 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування, призначено справу до судового розгляду по суті з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, що судом розглянуте та задоволене.

Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», а також Клімов Василь Іванович в судове засідання також не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, будь-яких заяв або клопотань суду не надали, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе справу, розгляд якої призначено на 10.03.2026 року об 14 год. 40 хв. без участі учасників справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування, суд зазначає таке.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів, а тому при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, правового статусу суб`єкта звернення та відповідний статус учасників справи.

Таким чином, судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Разом із предметним критерієм для визначення юрисдикції має враховуватися також суб`єктний чинник.

Відповідно до ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом (ст. 20 ЦПК України).

Під час розгляду справи, що наразі розглядається судом, встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування.

Тобто, судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо відшкодування майнової шкоди, яка фактично позивачем потерпілій особі відшкодована. Таким чином, як встановлено судом, позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення частини збитків з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», який є юридичною особою, та частини збитків з відповідача ОСОБА_1 , який є фізичною особою (винною у ДТП).

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц в аналогічних правовідносинах зроблено висновок про те, що за вимогами ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Тобто страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, у якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Вирішуючи питання щодо юрисдикційності спору у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спір між двома господарюючими суб`єктами (страховими компаніями) повинен бути вирішений за правилами іншого судочинства (господарського), оскільки солідарне стягнення із заподіювача шкоди та страховика за встановлених судом обставин є неможливим.

У зазначеній справі Велика Палата Верховного Суду погодилась із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, якими вирішено по суті вимоги страхової компанії потерпілої у ДТП особи, заявлені до фізичної особи - винуватця ДТП, та закрито провадження у справі в частині вимог, заявлених до юридичної особи - страховика винуватця ДТП, оскільки спір між двома господарюючими суб`єктами (страховими компаніями) повинен бути вирішений за правилами господарського судочинства та солідарне стягнення із заподіювача шкоди та страховика за встановлених судом обставин є неможливим.

Відтак, у даному разі, суд, встановивши, що позивач звернувся до суду із вимогами про стягнення частини збитків з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», який є юридичною особою, та частини збитків з відповідача ОСОБА_1 , який є фізичною особою, вважає наявними підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», адже такий спір між юридичними особами не може розглядатися в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Порушення судом норм процесуального права в частині юрисдикційності спору з врахуванням суб`єктного складу учасників справи, зокрема, порушення правил юрисдикції загальних судів є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на те, що правовідносини в частині позовних вимог позивача до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування виникли між двома господарюючими суб`єктами, такі вимоги потребують розгляду в порядку господарського судочинства, у зв`язку з чим провадження у справі в частині зазначених вимог слід закрити у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 256, 260, 352 - 354 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №947/43558/25 в частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, ) про стягнення страхового відшкодування.

Роз`яснити Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ) право на звернення до суду господарської юрисдикції із позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, ).

Продовжити розгляд справи №947/43558/25 в порядку цивільного судочинства в частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення страхового відшкодування.

Відкласти розгляд справи №947/43558/25 до 07.04.2026 року об 12 год. 45 хв. в залі судових засідань №212 в приміщенні Хаджибейського районного суду міста Одеси (вул. Василя Стуса, 1а, м. Одеса).

Повідомити про дату наступного судового засідання позивача та відповідача.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала, в частині закриття провадження у справі, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення ухвали.

Ухвала складена та підписана 10.03.2026 року.

Суддя: Н.О. Шевчук