Справа № 363/2727/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2161/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Рудюк О.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Лагойди Яни Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 липня 2025 року, повий текст якого складено 15 липня 2025 року, та на додаткове рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 липня 2025 року, повий текст якого складено 31 липня 2025 року, ухвалені у м. Вишгород у складі судді Рудюк О.Д., у справі №363/2727/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Галини Михайлівни, ОСОБА_2 , Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича, Державного підприємства «СЕТАМ» про визнання незаконними та скасування рішень, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 рокуОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Г.М., ОСОБА_2, Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О., Державного підприємства «СЕТАМ» про визнання незаконними та скасування рішень, витребування майна з чужого незаконного володіння. Зазначала, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 07.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. за реєстровим № 5600. Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, у виконавчому провадженні було здійснено реалізацію належної їй вищевказаної квартири, шляхом здійснення державним виконавцем підготовчих дій та, зокрема, проведення ДП «Сетам» електронних (прилюдних) торгів. Так, 22.05.2024 року приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Г.М. прийняла рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_2 на підставі виданого нею свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 22.05.2024 року № 449, яке в свою чергу було видане на підставі Акту про проведені електронні торги, складеного 08 травня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. Вказаний Акт приватний виконавець Чучков М.О. склав на підставі Протоколу № 609838 проведення електронного аукціону (торгів) від 25.04.2024 року ДП «СЕТАМ». На її переконання, правочин з продажу нерухомого майна є незаконним та має бути визнаний недійсним, оскільки її не було проінформовано ні про наявність вказаного виконавчого провадження (не було вручено постанову про відкриття виконавчого провадження), не було повідомлено про оцінку майна, про проведення самого аукціону. Жодна постанова приватного виконавця не була нею отримана, що унеможливило будь яку реалізацію її прав як власника майна та боржника у виконавчому провадженні. Крім того, не враховано, що вказана квартира є її єдиним житлом. Їй незрозуміло яким чином було проведено незалежну оцінку з визначення ринкової вартості квартири. Огляд майна перед його оцінкою є необхідною умовою законності визначення вартості майна, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна має передувати ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Поряд із цим, а ні приватний виконавець, а ні оцінювач не потрапляли до спірної квартири. У зв`язку із цим початкова ціна продажу при примусовій реалізації була заниженою. Також вважає, що при проведенні електронних торгів були порушені умови Порядку реалізації арештованого майна, оскільки її не було повідомлено про торги і було порушено строк підготовки до електронних торгів. Фактично у процедурі торгів приймав участь лише один учасник, що може свідчити про відсутність аукціону.

У лютому 2025 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну підстав позову, в якій зазначила, що в ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1, в рамках якого реалізовано спірну квартиру, з`ясовано, що його відкрито на підставі виконавчого напису № 9688 від 20.11.2007 року, про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 627 291,00 грн. При цьому, безпосередньо у виконавчому написі № 9688 від 20.11.2007 року зазначено, що він має бути пред`явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби протягом одного року з дня його вчинення. На зворотному боці вказаного виконавчого напису № 9681 від 20.11.2007 року наявні чотири відмітки про закриття виконавчих проваджень, одна з яких зроблена приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О., а три інші - державними виконавцями. Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. було прийнято до виконання виконавчий напис № 9688 від 20.11.2007 року по спливу встановленого законом строку для пред`явлення до виконання, тобто безпідставно відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1, в рамках якого незаконно відчужено належну їй квартиру на електронних торгах. Також, в матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_1 відсутні документи про здійснення перерахування приватним виконавцем Чучковим М.О. отриманих від реалізації майна коштів стягувачу ОСОБА_3 чи її представнику.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила:

визнати незаконним та скасувати результати електронних торгів, проведені Державним підприємством «СЕТАМ» по лоту № 548633, з продажу квартири, що належала їй, загальною площею 47,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , оформлені протоколом, № 609838 від 25.04.2024 року;

визнати незаконним та скасувати Акт про проведені електронні торги, складений 08.05.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О.;

визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 22.05.2024 року № 449, видане приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Г.М.;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 73264893 від 22.05.2024 року, прийняте приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Г.М. про реєстрацію права власності на квартиру, загальною площею 47,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 ;

витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 квартиру загальною площею 47,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100) у її власність.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09 липня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Після ухвалення рішення представник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення із позиваки витрат на правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн. Приватний виконавець Чучков М.О. також подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивачки витрат на правничу допомогу в сумі 26 500,00 грн.

Додатковим рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31 липня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26 500,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 500,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09 липня 2025 року та додатковим рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31 липня 2025 року, адвокат Лагойда Я.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 липня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ; скасувати додаткове рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 липня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяв представника ОСОБА_2 та приватного виконавця Чучкова М.О. про відшкодування витрат на правничу допомогу.Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам ОСОБА_1 щодо того, що у виконавчому написі № 9688 від 20.11.2007 року зазначено, що він має бути пред`явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби протягом одного року з дня його вчинення, тобто, до 21 листопада 2008 року. Натомість вперше виконавчий напис був пред`явлений до виконання 15 травня 2009 року, тобто, вже поза межами встановленого законом річного строку. Відповідно, виконавче провадження, в рамках якого була реалізована спірна квартира, було розпочате незаконно. Судом першої інстанції було встановлено внесення ОСОБА_2 як переможцем торгів коштів на рахунок приватного виконавця Чучкова М.О., в той же час, не встановлено наявності документального підтвердження перерахування приватним виконавцем Чучковим М.О. коштів, отриманих від реалізації квартири стягувачу. Також, суд не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_1 не отримала листів приватного виконавця Чучкова М.О., згідно даних АТ «Укрпошта» вони були повернуті за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання. При цьому згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» повідомлення передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей. Допущення таких порушень позбавило позивачку можливості своєчасно скористатися своїми правами та вжити дій, спрямованих на недопущення незаконного продажу єдиного майна позивачки на електронних торгах. Також, вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення, оскільки заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу надійшли від представника ОСОБА_2 та приватного виконавця Чучкова М.О. надійшли лише 17 липня 2025 року, тобто, на восьмий день після ухвалення рішення. Питання про поновлення строків на звернення із відповідними заявами вони не порушували. А відтак, у суду були відсутні підстави для ухвалення у справі додаткового рішення за заявами представника ОСОБА_2 та приватного виконавця Чучкова М.О.

Адвокат Патерилов В.В., який діє в інтересах приватного виконавця Чучкова М.О. та ОСОБА_2 подали відзиви на апеляційну скаргу. Просили залишити її без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні адвокат Лагойда Я.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з наведених у ній підстав.

Адвокат Норик М.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Г.М., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М.О., представник ДП «СЕТАМ» в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 07.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. за реєстровим № 5600 (а.с. 14 т. 1).

Згідно договору позики укладеного 12.08.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Савєльєвим А.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 7246, позикодавець ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 500 000 грн., а позичальник ОСОБА_1 зобов`язалася повернути позикодавцю ці кошти без сплати процентів.

Пунктом 2 вказаного договору передбачається, що сума позики повинна бути повернута позичальником до 12.09.2007 року шляхом передачі їх готівкою позикодавцю за місцем його проживання.

Згідно п. 3 Договору вказано, що в разі не своєчасного повернення суми позики у вказаний термін позичальник зобов`язаний сплатити на користь позикодавця пеню у розмірі 0,1% від суми позики за кожний день прострочення (а.с. 123-124 т. 1).

20.11.2007 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Савєльєвим А.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9688, згідно якого стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в сумі 627 291,00 грн. (а.с. 122 т. 1).

11.01.2024 року приватному виконавцю Чучкову М.О. надійшла на виконання заява стягувача ОСОБА_3 та виконавчий документ - виконавчий напис вчинений 20.11.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савєльєвим А.10. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 627 291,00 грн.

Постановою приватного виконавця Чучкова М.О. від 11.01.2024 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою приватного виконавця Чучкова М.О. від 11.01.2024 року накладено арешт на кошти боржника (а.с. 131 т. 1).

Згідно відповіді МВС від 11.01.2024 року за боржником зареєстровані два транспортних засоби. Постановою приватного виконавця Чучкова М.О. від 12.01.2024 року у ВП № НОМЕР_1 накладено арешт на майно боржника (автомобілі). Постановою від 12.01.2024 року у ВП № НОМЕР_1 автомобілі оголошено у розшук (а.с. 134-135 т. 1).

Листом від 11.01.2024 № 2289 приватний виконавець Чучков М.О. надіслав ОСОБА_1 на її адресу постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.01.2024 року, що підтверджується поштовим конвертом від 12.01.2024 року, трек-номер відправлення 319 (а.с. 136-137 т. 1).

Листом від 11.01.2024 № 2295 приватний виконавець Чучков М.О. надіслав ОСОБА_1 на її адресу постанову про арешт коштів боржника від 11.01.2024 року, що підтверджується поштовим конвертом від 12.01.2024 року (а.с. 143-145 т. 1).

Листом від 12.01.2024 № 2386 приватний виконавець Чучков М.О. надіслав ОСОБА_1 на її адресу постанову про арешт майна боржника від 12.01.2024 року, що підтверджується поштовим конвертом від 12.01.2024 року (а.с. 146-147 т. 1).

Листом від 12.01.2024 № 2387 приватний виконавець Чучков М.О. надіслав ОСОБА_1 на її адресу постанову про розшук майна боржника від 12.01.2024 року, що підтверджується поштовим конвертом від 12.01.2024 року (а.с. 148-149 т. 1).

Листом від 17.01.2024 № 2790 приватний виконавець Чучков М.О. надіслав ОСОБА_1 на її адресу вимогу виконавця про допуск до нерухомого майна (квартири) розташованої за адресою: АДРЕСА_2 для проведення виконавчих дій що підтверджується поштовим конвертом від 17.01.2024 року трек-номер відправлення 8241 (а.с. 154-156 т. 1).

ОСОБА_1 вказані вище листи фактично не отримала, вони були повернуті за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується витягом з сайту «Укрпошта».

У призначену приватним виконавцем дату і час ОСОБА_1 не з`явилася, пояснення, відомості, документи та доступ до квартири приватному виконавцю не надала.

Постановою приватного виконавця Чучкова М.О. від 22.01.2024 року у ВП НОМЕР_1 проведений опис та арешт квартири боржника. В цій постанові виконавцем зазначено, що квартира знаходиться в дев`ятиповерховому будинку, вікна металопластикові, квартира підключена до всіх комунікацій та електропостачання. Опис квартири проводився без входження в неї. Боржником доступ до квартири не надано (а.с. 160-161 т. 1).

Постановою приватного виконавця Чучкова М.О. від 01.02.2024 року у ВП № НОМЕР_1 для проведення оцінки квартири боржника був призначений суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання для участі у виконавчому провадженні - ТОВ «Спецюст» (а.с. 163 т. 1).

На виконання постанови приватного виконавця оцінювач - ТОВ «Спецюст» підготував звіт про оцінку майна (квартири) від 06.02.2024 року. Згідно звіту про оцінку майна (квартири) від 06.02.2024 року вартість квартири склала 992 000,00грн. (а.с. 164-165 т. 1).

Листом від 14.02.2024 № 6176 приватний виконавець Чучков М.О. надіслав ОСОБА_1 на її адресу постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ТОВ «Спецюст» та його звіт, що підтверджується поштовим конвертом від 14.02.2024 року та витягом з сайту «Укрпошта» (а.с. 173-176 т. 1).

08.05.2024 року приватний виконавець Чучков М.О. склав акт про проведені електронні торги, згідно якого зазначено, що відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» передано на реалізацію двокімнатну квартиру загальною площею 47,5 кв.м, житлова площа 26,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 25.04.2024 року № 609838 ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги з реалізації майна (квартири загальною площею 47,5 кв.м, житлова площа 26,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ,). Пеможцем визнано ОСОБА_2 . Ціна продажу 694 000 грн. Продажна ціна лоту була внесена повністю на депозитнипй рахунок приватного виконавця Чучкова М.О. (а.с. 179 т. 1).

Листом від 08.05.2024 № 8479 приватний виконавець Чучков М.О. надіслав ОСОБА_4 на її адресу для виконання та відома акт про проведені електронні торги, що підтверджується поштовим конвертом від 08.05.2024 року та трек-номер відправлення 029 (а.с. 177-181 т. 1).

ОСОБА_4 вказаний вище лист не отримала і він був повернутий за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується витягом з сайту «Укрпошта».

22.05.2024 року приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Г.М. видала свідоцтво, яким посвідчила, що ОСОБА_2 на праві власності належить двокімнатна квартира загальною площею 47,5 кв.м, житлова площа 26,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі акту про проведені електронні торги, складеного приватним виконавцем Чучковим М.О. (а.с. 23 т. 1), що також підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.05.2024 року (а.с. 24-25 т. 1).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Г.М., ОСОБА_2, Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О., Державного підприємства «СЕТАМ» про визнання незаконними та скасування рішень, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажі майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Зазначений висновок узгоджується з положеннями статей 650, 655, частиною четвертою статті 656 ЦК України, які відносять публічні торги до договорів купівлі-продажу.

Таким чином, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, а відтак така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою - третьою, шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України).

Оскільки за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, то підставами для визнання торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення. При вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог щодо порядку проведення електронних торгів та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. При цьому наявність підстав для визнання торгів недійсними має встановлюватися судом на момент їх проведення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 як на підставу для визнання електронних торгів недійсними посилалася на порушення приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. вимог Закону України «Про виконавче провадження» при здійсненні виконавчого провадження та передачі майна на прилюдні торги, зокрема, щодо повідомлення та вручення їй документів виконавчого провадження, проведення огляду та оцінки квартири, переданої на торги, та порушення її прав як учасника виконавчого провадження на реалізацію її прав.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 року у справі № 678/301/12 зазначила, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 року за № 745/4038.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду 18.05.2022 року у справі № 361/3505/20.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі № 401/33/17, оскільки за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком № 2831/5.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 201/18443/17, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними; оскільки позивач не посилається на будь-які порушення організатором торгів норм Порядку, а обґрунтовує свої вимоги діями державного виконавця, які мають самостійний спосіб оскарження, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання електронних торгів недійсними.

Відповідно до частин першої, другої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року № 910/16955/17 державний виконавець здійснює підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації майна проводяться спеціалізованими організаціями. З урахуванням правової процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення покупця учасника прилюдних торгів та особливостей, передбачених законодавством щодо проведення прилюдних торгів, у тому числі складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів, слід мати на увазі, що складання такого акта є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку. Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.

Пунктом 1 розділу VIIІ «Оформлення результатів електронних торгів» Порядку передбачено, що після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Не пізніше наступного робочого дня Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом. До протоколу вноситься така інформація: дата і час початку та завершення електронних торгів; реєстраційний номер лота; назва лота; стартова ціна та ціна продажу лота, цінові пропозиції учасників, особливі ставки купівлі лота учасників, якщо вони мали місце; сума сплаченого гарантійного внеску; розмір винагороди Організатору, яку повинен сплатити переможець електронних торгів, та реквізити рахунку для її сплати; відомості про переможця електронних торгів (унікальний реєстраційний номер учасника); дата, до якої переможець електронних торгів повинен повністю сплатити ціну лота; реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця), на який необхідно перерахувати кошти за придбане майно. Не пізніше наступного робочого дня Система розміщує аналогічний протокол електронних торгів за лотом з повною інформацією про переможця електронних торгів в особистому кабінеті переможця. У протоколі зазначаються прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує його особу, місце проживання та номер контактного телефону (за наявності). У разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, код за ЄДРПОУ, місцезнаходження та номер контактного телефону (за наявності). У разі визнання електронних торгів такими, що не відбулися, у протокол електронних торгів вноситься відповідна підстава. До протоколу електронних торгів можуть бути внесені й інші відомості.

У постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 року у справі № 3-242гс16 викладено правовий висновок про те, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати електронних торгів.

Відповідно до частини третьої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Також слід зазначити, що дії приватного виконавця при здійсненні своїх повноважень до призначення електронних торгів, зокрема щодо оцінки майна, не стосується правил проведення торгів, а відтак не можуть бути підставою для визнання цих торгів недійсними.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців (аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження №11-1200апп18), від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19), від 15 лютого 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529 цс 19)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №678/301/12 викладено правовий висновок про те, що державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, у тому числі й оцінку та уцінку майна, на яке звернуто стягнення, - статті 58, 62 Закону № 606-ХІV, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції № 74/5). Дії (бездіяльність) державного виконавця щодо порушень, допущених при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом № 606-XIV, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статті 55, 85 цього Закону). Отже, незаконність дій державного виконавця під час здійснення своїх повноважень, передбачених Законом № 606-XIV щодо проведення оцінки майна, визначення його вартості чи оцінки (уцінки) до призначення прилюдних торгів, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статтями 55, 85).

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10 січня 2025 року у справі № 643/23269/21.

Натомість, обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 не посилалася на будь-які порушення організатором торгів норм Порядку реалізації арештованого майна, а обґрунтовує свої вимоги діями приватного виконавця, які мають самостійний спосіб оскарження. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 скористалась своїм правом на оскарження дій приватного виконавця в порядку, визначеному законом.

Позивачкою не було доведено того, що електронні торги проведенні з порушенням «Порядку реалізації арештованого майна», затвердженого Міністерством юстиції України від 30.09.2016 року.

А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на незаконність відкриття виконавчого провадження, з урахуванням того, що вперше виконавчий напис був пред`явлений до виконання з пропуском встановленого законом строку, а також на неотримання листів приватного виконавця Чучкова М.О., оскільки, як було зазначено, такі доводи стосуються порядку здійснення приватним виконавцем виконавчого провадження, який має інший спосіб оскарження.

Крім того, надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 щодо порушення її прав колегія суддів враховує, що виконавче провадження ВП № НОМЕР_1, в рамках якого були проведені торги, було відкрито приватним виконавцем Чучковим М.О. лише 11.01.2024 року. При цьому приватним виконавцем надсилалися всі документи виконавчого провадження на адресу ОСОБА_1 , проте, не були отримані нею і поверталися приватному виконавцю за закінченням встановленого терміну їх зберігання, що підтверджено відповідними доказами, дослідженими судом. Продаж квартири загальною площею 47,5 кв.м, житлова площа 26,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , був здійснений за ціною, визначеною в рамках виконавчого провадження, переможцем ОСОБА_2 було внесено кошти в сумі 694 000,00 грн. на депозитний рахунок приватного виконавця.

При цьому слід критично поставитися до доводів позивачки щодо неповідомлення її про виконавче провадження та продаж квартири з прилюдних торгів.

Як було встановлено, підставою для початку виконавчого провадження було невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором позики, який був укладений нею ще 12 серпня 2007 року. Виконавчий напис про стягнення заборгованості за вказаним договором позики був вчинений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Савєльєвим А.Ю. 20.11.2007 року, який неодноразово пред`являвся до примусового виконання.

Також, колегія суддів не вбачає підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, або судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна, правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Як вбачається з матеріалів справи, правнича допомога ОСОБА_2 в суді першої інстанції надавалася адвокатом Норик М.В. Правнича допомога приватному виконавцю Чучкову М.О. надавалася адвокатом Патериловим В.В.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 надала копію договору № 13/25 про надання правничої (правової) допомоги від 16.06.2025 року укладеного з адвокатом Норик М.В., детальний опис робіт (надання послуг) виконаних за договором про надання правничої (правової) допомоги № 12/25 від 16.06.2025 року по справі № 363/2727/24; акт приймання наданих послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги № 13/25 від 16.06.2025 року по справі № 363/2727/24, рахунок-фактуру № 13/25 від 09.076.2025 року.

Приватний виконавець Чучков М.О. надав суду копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.03.2023 року укладеного з адвокатом Патериловим В.В., додаткову угоду № 6 від 17.03.2025 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.03.2023 року; додаткову угоду № 7 від 10.07.2025 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.03.2023 року; Акт приймання-передачі виконавчих робіт до додаткової угоди № 7 від 10.07.2025 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.03.2023 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 7 від 10.07.2025 року.

Надання правничої допомоги ОСОБА_2 та приватному виконавцю Чучкову М.О. підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та приватного виконавця Чучкова М.О. витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на порушення строків подання відповідачами заяв про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення по суті вирішення спору було ухвалене 09 липня 2025 року.

Заяви про ухвалення додаткового рішення відповідачі подали засобами поштового зв`язку 14 липня 2025 року, тобто, в межах п`ятиденного строку, визначеного ст. 141 ЦПК України.

Посилань на неспірмірність або недоведеність витрат на правничу допомогу позивачка не навела. Відповідно, у колегії суддів відсутні підстави для висновку про те, що стягнуті судом витрати на правничу допомогу не відповідають складності справи або обсягу виконаних адвокатами робіт/наданих ними послуг.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Лагойди Яни Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 липня 2025 року та додаткове рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 09 березня 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді