ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 611/153/25
Номер провадження 22-ц/818/277/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 08 травня 2025 року в складі судді Коптєва Ю.А. по справі № 611/153/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 25 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір позики № 1156433, за умовами якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у позику у розмірі 2400,00 грн строком на 30 днів з процентною ставкою 1,99% за кожен день користування позикою. 01 травня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1156433 до договору позики, за умовами якої розмір позики збільшено на 2600,00 грн. Отже, загальний розмір позики склав 5000,00 грн.

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання та перерахувало позичальнику вказані суми коштів.

У порушення умов договору позики ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 16 474,08 грн, з яких: основний борг 5000,00 грн; за нарахованими процентами 11 474,08 грн.

26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2610, за яким останній набув право вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 за вказаним договором позики.

03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики від 25 квітня 2021 року.

Просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 1156433 від 25 квітня 2021 року у розмірі 16 474,08 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн.

20 березня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Вказав, що вимоги позову визнає частково, а саме в частині стягнення основного боргу у сумі 5 000,00 грн та процентів у сумі 2774,06 грн і судових витрат пропорційно таким вимогам. ОСОБА_1 не заперечує укладення ним та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 25 квітня 2021 року договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1156433 та отримання ним у зв`язку з цим грошових коштів у сумі 2 400,00 грн, а також укладення ними 01 травня 2021 року додаткової угоди № 1156433 та отримання ним у зв`язку з цим грошових коштів у сумі 2 600,00 грн. Разом з тим, заперечував проти нарахованих процентів, оскільки вони нараховані поза межами строку кредитування, що згідно договору складав 30 днів. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) не є складовою частиною укладеного договору, він їх не підписував. За дні кредитування, коли тіло кредиту складало 2 400,00 грн, мало бути нараховано процентів: 2 400,00 грн * 1,99% * 6 днів (період часу з 25 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року) = 286,56 грн. За дні кредитування, коли тіло кредиту складало 5 000,00 грн розрахунок процентів: 5 000,00 грн * 1,99% * 25 днів (період часу з 01 травня 2021 року по 25 травня 2021 року) = 2 487,50 грн. Всього: 286,56 грн + 2 487,50 грн = 2 774,06 грн, і саме цей розмір процентів підлягає стягненню.

25 березня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він вказав, що у договорі наявні умови щодо пролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах (п. 6.5), строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Без ознайомлення/погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) укладення електронного договору позики на сайті є неможливим.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 08 травня 2025 року позов ТОВ«Фінпром Маркет» задоволено повністю. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ«Фінпром Маркет» заборгованість за договором №1156433 від 25 квітня 2021 року в розмірі 16 474,08 грн, судові витрати у розмірі 2 422,40 грн і витрати, понесені на правничу допомогу, у розмірі 3500,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що у зв`язку з неналежним виконанням умов договору позики у відповідача утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь позивача як нового кредитора. Заборгованість за процентами стягнута за період з 25 квітня 2021 року по 23 серпня 2021 року з урахуванням його продовження у порядку, визначеному Правилами надання грошових коштів у позику.

На вказане судове рішення 05 червня 2025 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Головкіна Н.А. до суду апеляційної інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1156433 від 25 квітня 2021 року тіло кредиту у сумі 5 000,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 2 774,06 грн, судовий збір у сумі 1 143,12 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1 651,64 грн, а всього: 10 568,82 грн. Стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн, заявлені до стягнення у суді першої інстанції, а також сплачений ним за подання цієї апеляційної скарги судовий збір.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), на які посилається позивач як на складову частину договору позики, не підписані ні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ні ОСОБА_1 , а отже не складовою частиною договору. Правила розміщені у мережі інтернет на сайті товариства, наповнення якого повністю залежить від волі власника, який може змінювати інформацію необмежену кількість разів. Гіперпосилання, яке міститься у договорі позики від 25 квітня 2021 року, відкриває інформацію про Правила надання коштів та банківських металів у кредит від 10 жовтня 2024 року, та встановити інформацію, яка була доступна за цим посиланням станом на 25 квітня 2021 року, неможливо. Жодного доказу на підтвердження ознайомлення відповідача з долученими до позовної заяви Правилами позивач не надає. Загальна сума процентів за користування кредитом становить 2 774,06 грн з розрахунку, аналогічного наведеному у відзиві на позовну заяву, і саме цей розмір процентів підлягає стягненню. Загалом підлягає стягненню 7 774,06 грн. Судові витрати підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 08 травня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1156433.

Відповідно до п. 2 договору сума позики 2400,00 грн, строк позики - 30 днів; дата повернення позики - 25 травня 2021 року; процентна ставка (знижена) 1,99 % на день; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день - 2,70 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка 726,35%, орієнтовна загальна вартість позики 3832,80 грн (а.с. 17).

Як визначено у п. 4 договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що:

4.1. позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

4.2. Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі "Правила"), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі.

01 травня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено додаткову угоду № 1156433 до вказаного договору, згідно якої Позикодавець збільшує суму наданої Позичальнику Позики з 2400,00 грн на 2600,00 грн. Таким чином, загальний розмір наданої Позики становить 5000,00 грн. Позичальник розуміє та підтверджує те, що у зв`язку зі збільшенням загального розміру Позики, зміниться орієнтовна загальна вартість позики, яка складе 7626,80 грн. Інші положення Договору не змінені та не доповнені цією додатковою угодою залишаються без змін та сторони підтверджують по ним свої зобов`язання (а.с. 17).

Договір та додаткову угоду підписано ОСОБА_1 одноразовими ідентифікаторами zY6FjtOfJz та Cs8Eo15SQi, відправленими йому 25 квітня 2021 року о 17:17:06 та 01 травня 2021 року о 13:35:02 на адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідками про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 34 зворот - 35).

Факт отримання ОСОБА_1 коштів на рахунок НОМЕР_1 за вказаним договором позики і додатковою угодою підтверджується копіями платіжних інструкцій від 25 квітня 2021 року № 25f7e637-ce35-4c2a-bfd2-c44f3f44d8a7 на суму 2400,00 грн та від 01 травня 2021 року № d9d17e97-672c-4aa1-b521-30ee021bddc1 на суму 2600,00 грн, довідками ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 01 січня 2025 року № КД-000005778/THПП, № КД-000005779/THПП про підтвердження прийняття до виконання платіжних інструкцій, а також листом TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 14/01/25-6 від 14 січня 2025 року (а.с. 15, 23-24, 24 зворот).

Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 25 квітня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-250421/52620-БТ на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) банком було емітовано кредитну картку № НОМЕР_3 . Згідно виписки по рахунку на вказану картку 25 квітня 2021 року відбулось зарахування коштів на суму 2400,00 грн, 01 травня 2021 року - на суму 2600,00 грн (а.с. 118-120).

Згідно розрахунку заборгованості за договором позики від 25 квітня 2021 року № 1156433 заборгованість ОСОБА_1 складає 16 474,08 грн, з яких за тілом позики 5000,00 грн, за процентами 11 474,08 грн, нарахування процентів за договором відбувалося з 25 квітня 2021 року до 23 серпня 2021 року (120 днів) за ставкою 1,99% на день (а.с 6-8).

26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2610, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає Належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги. На підтвердження оплати за вказаним договором надано акт звірки взаєморозрахунків (а.с. 25-27, 37-42).

Відповідно до реєстру прав вимог № 2 від 26 жовтня 2021 року до вказаного договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 1156433 у розмірі 16 474,08 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 474,08 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 41).

03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФК, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передає (відступає) ТОВ «Фінпром Маркет» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінпром Маркет» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги. На підтвердження оплати за вказаним договором надано акт звірки взаєморозрахунків (а.с. 43-47).

Відповідно до реєстру заборгованості від 03 квітня 2023 року до вказаного договору факторингу ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 1156433 у розмірі 16 474,08 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 474,08 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 47).

Частиною 1 статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З договору позики № 1156433 від 25 квітня 2021 року і додаткової угоди до вказаного договору від 01 травня 2021 року, укладених ОСОБА_1 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразових ідентифікаторів, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Отже, відповідач уклав електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Також з наданих доказів вбачається, що двічі відбулася заміна позикодавця на підставі укладених договорів факторингу та реєстрів прав вимоги, а тому до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право вимоги за договором позики від 25 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 з урахуванням додаткової угоди.

Факт укладення договору позики і додаткової угоди, отримання коштів у позику у розмірі 5000,00 грн і наявності заборгованості за тілом позики відповідач визнає, в цій частині рішення суду не оскаржує, не погоджуючись лише з нарахованими процентами за користування позикою і розподілом судових витрат.

З доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 колегія суддів погоджується, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу другого частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний висновок підтримано у постановах Верховного Суду у справах №296/10217/15-ц від 07 липня 2020 року, №912/1120/16 від 04 лютого 2020 року, №910/18943/20 від 27 липня 2021 року.

Умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що строк надання позики становить 30 днів - до 25 травня 2021 року, розмір процентів в день - 1,99%, загальна вартість позики з урахуванням її збільшення і процентів 7626,80 грн. Додатковою угодою строк надання позики не змінювався (а.с. 29).

Водночас, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачу нараховано заборгованість у розмірі 16 474,08 грн, з яких 5000,00 грн - основний борг, 11 474,08 грн - заборгованість за відсотками за ставкою 1,99% на день, що нараховані за період з 25 квітня 2021 року по 23 серпня 2021 року (120 днів), тобто, поза межами строку кредитування.

При визначенні розміру заборгованості за процентами суд першої інстанції виходив з того, що Правилами надання грошових коштів у позику, зокрема, передбачено пролонгацію договору та інші умови.

Так, відповідно до п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. У розділі 7 Правил визначено порядок продовження строку користування позикою (а.с. 17 зворот - 22).

Однак, колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на зазначені Правила, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився саме з ними, підписуючи договір.

Наданий позивачем примірник Правил належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Надані позивачем Правила з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання кредитором додаткових заходів, які збільшують вартість позики, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені умовами укладеного і підписаного між сторонами договору.

Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Судова колегія звертає увагу на те, що надана позивачем копія Правил не підписана ОСОБА_1 , а договір, підписаний сторонами, не містить умов щодо пролонгації позики.

До того ж, позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений договором, чи законом.

Зважаючи на відсутність підстав для нарахування відсотків після 25 травня 2021 року, судова колегія вважає, що стягненню з ОСОБА_1 підлягає заборгованість за процентами у розмірі 2674,56 грн з наступного розрахунку:

З 26 квітня 2021 року по 01 травня 2021 року (до збільшення позики додатковою угодою): 2 400,00 грн (сума основного боргу) * 1,99% * 6 днів = 286,56 грн.

З 02 травня 2021 року по 25 травня 2021 року: 5 000,00 грн (сума основного боргу) * 1,99% * 24 дні = 2388,00 грн.

Всього: 286,56 грн + 2388,00 грн = 2 674,56 грн, що відповідає розрахунку позивача на дату 25 травня 2021 року (а.с. 6 зворот).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказав, що розмір заборгованості за процентами становить 2774,06 грн, проте згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, загалом стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» підлягає заборгованість за договором позики № 1156433 від 25 квітня 2021 року та додатковою угодою № 1156433 від 01 травня 2021 року у розмірі 7674,56 грн, з яких 5000,00 грн основний борг та проценти за 30 днів у розмірі 2674,56 грн.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення заборгованості за позикою ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, що згідно зі статтею 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду та зменшення суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Фінпром Маркет», з 16 474,08 грн до 7674,56 грн.

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

За подання позову ТОВ «Фінпром Маркет» сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 1).

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено частково, на 46,6%, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1128,84 грн (2422,40*46,6%) підлягає стягненню на його користь з ОСОБА_1 .

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1535,14 грн з урахуванням того, що рішення суду оскаржується ним частково (а.с. 151).

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1535,14 грн підлягає стягненню на його користь з ТОВ «Фінпром Маркет».

Шляхом взаємозаліку зазначених сум судового збору з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 406,30 грн (1535,14 - 1128,84).

Крім того, у позовній заяві ТОВ «Фінпром Маркет» просило стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги, яку надано товариству адвокатом Ткаченко Ю.О., представник позивача надала до суду договір про надання правничої допомоги №01-11/2024 від 01 листопада 2024 року; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги від 03 грудня 2024 року; витяг з акту № 5-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 18 грудня 2024 року, згідно якого вартість послуг з вивчення документів і складання позовної заяви до ОСОБА_1 становить 3500,00 грн, а всього за актом 175 000,00 грн; платіжну інструкцію на суму 175 000,00 грн від 18 грудня 2024 року, а також ордер № 1149961 від 04 листопада 2024 року (а.с. 48-51).

Доводів щодо неспівмірності судових витрат на правничу допомогу апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить, тож суд апеляційної інстанції розподіляє їх пропорційно задоволених вимог.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено частково, на 46,6%, тому витрати на правничу допомогу в розмірі 1 631,00 грн (3500,00*46,6%), понесені в суді першої інстанції, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет».

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_1 просила стягнути з позивача витрати відповідача на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн (а.с. 76).

На підтвердження понесених відповідачем витрат на отримання професійної правничої допомоги представник ОСОБА_1 адвокат Головкіна Н.А. надала ордер № 1649461 від 20 березня 2025 року, договір про надання правничої допомоги № 16/2025 від 17 березня 2025 року з додатками № № 1 - 4 до нього, а також квитанції від 17 березня 2025 року та 19 березня 2025 року, згідно яких адвокат за надання правничої допомоги отримала 2000,00 грн та 4000,00 грн (а.с. 79, 83-87).

З наданого представником відповідача розрахунку вартості робіт адвоката вбачається, що адвокатом Головкіною Н.А. надано ОСОБА_1 наступні послуги: перша консультація з клієнтом протягом 1 години вартістю 500,00 грн, подання до суду документів на підтвердження повноважень адвоката на ведення справи № 611/153/25 протягом 1 години вартістю 500,00 грн, ознайомлення за допомогою підсистеми «Електронний суд» з наявними у суді матеріалами справи № 611/153/25 протягом 2 годин вартістю 1000,00 грн, узгодження з клієнтом правової позиції протягом 30 хвилин вартістю 250,00 грн, складання відзиву на позовну заяву, формування пакету документів, подання відзиву до суду протягом 4 годин вартістю 2000,00 грн, ознайомлення за допомогою підсистеми «Електронний суд» з відповіддю на відзив протягом 30 хвилин вартістю 500,00 грн, складання заперечення на відповідь на відзив протягом 1 години 15 хвилин вартістю 1250,00 грн (а.с. 110).

У відповіді на відзив позивач вказав, що витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн є завищеними, оскільки справа не потребує значним витрат часу (а.с. 92 зворот).

За змістом статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

З урахуванням складності та категорії справи, обсягу доказів у справі, складання відзиву на позовну заяву і заперечень на відповідь на відзив не потребувало від професійного адвоката значних зусиль та витрат часу. Послуги з усної консультації, узгодження правової позиції та ознайомлення з матеріалами справи фактично охоплюються послугою зі складання відзиву і заперечень на відповідь на відзив. Подання адвокатом документів на підтвердження повноважень також не є окремим видом правничої допомоги.

Враховуючи наведене, з урахуванням часткового задоволення позову, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, судова колегія дійшла висновку, що справедливим буде стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу, надану протягом розгляду справи судом першої інстанції, в розмірі 2500,00 грн.

Шляхом взаємозаліку зазначених сум витрат на правничу допомогу з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 869,00 грн (2500,00 - 1 631,00).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 08 травня 2025 року змінити, зменшивши суму заборгованості за договором позики № 1156433 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) з урахуванням додаткової угоди № 1156433 від 01 травня 2021 року, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», з 16 474,08 грн до 7674 (сім тисяч шістсот сімдесят чотири) грн 56 коп.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в іншій частині відмовити.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (місцезнаходження: вул. Стельмаха Михайла, буд. 9А м. Ірпінь, Київська область, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 406 (чотириста шість) грн 30 коп та витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, у розмірі 869 (вісімсот шістдесят дев`ять) грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 березня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук