Справа № 464/9209/25
пр.№ 2/464/1093/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13.03.2026 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Рейман В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, поданим представником ОСОБА_3 , до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 95 454,18 грн., а також витрати, пов`язані із розглядом справи, а саме: 7 000 грн. витрати на проведення експертизи, 969 грн. судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.10.2025 на вул. К. Левицького, 67 у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та автомобіля марки «Nissan», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобілям завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 19.11.2025 у справі №464/7619/25 відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з висновком експерта №22885, складеного 26.12.2025 судовим експертом Холодцовим Д.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Nissan», р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 95 454,18 грн. Водночас, станом на 22.12.2025 на транспортний засіб марки «Toyota», р.н. НОМЕР_1 , відсутній страховий поліс. Таким чином, покликаючись на положення ст. 1166, 1187, 1192 ЦК України, позивач вважає, що оскільки вина ОСОБА_2 встановлена постановою суду, витрати, понесені нею на відновлення пошкодженого транспортного засобу, підлягають стягнення з відповідача, відтак просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 , її представник Пилип`як О.П. в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про проведення розгляду справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують, просять такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, будь-яких заяв чи клопотань до суду не скеровувала.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За умовами ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Враховуючи неявку сторін, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, таким чином з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Згідно з положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При дослідженні доказів, судом встановлено наступне.

27.10.2025 о 12.30 год. на вул. К. Левицького, 67 у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota», р.н. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Nissan», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньої-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 19.11.2025 у справі №464/7619/25 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, в силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортним засобам завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками, є встановленою та доказуванню не підлягає.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Toyota», р.н. НОМЕР_1 , застрахована згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не була.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення експертного транспортно-товарознавчого (автотоварознавчого) дослідження №22885, складеним 26.12.2025 судовим експертом Холодцовим Д.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Nissan Leaf», р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, становила 95 454,18 грн.

Враховуючи наведене та те, що внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортному засобу позивача завдано матеріальної шкоди, а її винуватість встановлена постановою Сихівського районного суду м. Львова від 19.11.2025 у справі №464/7619/25, за відсутність будь-яких доказів, які спростовують розмір завданої шкоди, суд приходить до переконання про підставність та обґрунтованість позовних вимог, відтак позов слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 95 454,18 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

За змістом ч. 1, п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем, з метою визначення розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, понесено витрати на залучення експерта та проведення експертизи у розмірі у розмірі 7 000 грн., що підтверджується копіями акту наданих послуг №22885 від 26.12.2025, договору про надання експертних послуг №22885 від 02.12.2025, платіжної інструкції №870713922 від 23.12.2025.

Враховуючи наведені положення, беручи до уваги висновок суду про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати на залучення експерта та проведення експертизи у розмірі 7 000 грн.

Також, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 969 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 95 454 (дев`яносто п`ять тисяч чотириста п`ятдесят чотири) гривні 18 (вісімнадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи, у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень та 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 13 березня 2026 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуюча Сабара Л.В.