Справа № 953/2708/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

судді Єфіменко Н.В.,

за участі секретаря Лущан В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

01 липня 2025 року заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Ейс» заборгованість за тілом кредиту 10 980, 81 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 3 219, 24 грн., комісія у розмірі 500 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422, 40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3 000 грн.

01.08.2025 вищевказане заочне рішення набрало законної сили.

26.02.2026 відповідачем подана заява про розстрочку виконання рішення строком на 12 місяців шляхом щомісячної сплати рівними частинами у розмірі 1 677 грн. до повного погашення суми.

В обґрунтування поданої заяви відповідач посилалась на складне матеріальне становище. Зазначила, що основним джерелом її доходу є базова соціальна допомога, що не дає можливості одноразово виконати судове рішення у повному обсязі, однак має можливість здійснювати регулярні щомісячні платежі.

До судового засідання 10.03.2026 учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились. Відповідач розгляд справи просила здійснювати за своєї відсутності. Позивач причину неявки не сповістив.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Підстави передбачені ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, судом не встановлені.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає:

Відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч.3 ст.435 ЦПК України підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 ст.435 ЦПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З аналізу викладених норм убачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови, що передбачено ч.5 ст.435 ЦПК України.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Отже, за змістом вказаних норм права відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не може перевищувати одного року з дня його ухвалення.

Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача. Розстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, відповідач, ініціюючи питання про розстрочення виконання рішення суду, не навів посилань та не надав доказів наявності виключних або особливих обставин що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Наведені доводи, в розумінні ст.435 ЦПК України, не є правовою підставою для відстрочки виконання рішення суду.

Наданий скріншот із застосунку «Дія» із зазначенням даних про отримання соціальної допомоги у розмірі 7 296,13 грн., за не надання довідки про доходи, скрутне матеріальне становище відповідача не підтверджує.

Крім того, скріншот із застосунку «Дія» не містить ідентифікуючих данин відповідача.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відсутні.

Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Керуючись ст. 260,261,435 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Єфіменко