Номер провадження: 22-ц/813/5328/26
Головуючий у першій інстанції Скриль Ю. А.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

12.03.2026 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду Назарова М.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2025 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до Державного виконавця Київського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції у місті Одесі, третя особа: Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ДВС, про визнання незаконними дії державного виконавця, скасування постанови, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державного виконавця Київського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції у місті Одесі, третя особа: Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Назарової Валентини Валентинівни, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ДВС, про визнання незаконними дії державного виконавця, скасування постанови, стягнення моральної шкоди, визнано неподаною та повернуто позивачу разом із додатками.

Роз`яснено позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, 23.02.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою через підсистему «Електронний суд» та одночасно просить звільнити від сплати судового збору, посилаючись на те, що його майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір у розмірі, який вимагає суд, оскільки державний виконавець заблокував його рахунок та списав соціальну допомогу.

Також вказує, що предметом спору є захист його прав як споживача державних послуг (виконавчого провадження) та оскарження дій суб`єкта владних повноважень, які призвели до незаконного стягнення соціальних виплат, а тому відповідно до ст. 22 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Щодо аргументів скаржника про наявність правових підстав для звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», апеляційний суд зазначає таке.

Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав (частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до положень статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; ціну продукції визначено неналежним чином; документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц зазначила, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. Велика Палата констатувала, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді.

Отже, Велика Палата Верховного Суду визначила єдиний підхід щодо застосування судами норм матеріального права під час визначення, чи звільнена особа від сплати судового збору за звернення до суду із позовом на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», сформулювавши, що виключно позивачі споживачі у таких справах звільняються від справляння судового збору на всіх стадіях судового розгляду.

Позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке саме право споживача, визначене у статті 21 зазначеного Закону, є порушеним, таким чином надавши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються цим Законом.

Звертаючись до суду з зазначеною заявою, ОСОБА_1 просив визнати незаконними дії державного виконавця, скасувати постанову та стягнути моральну шкоду.

Однак, не можна встановити яким саме чином заявлені вимоги порушують права скаржника саме як споживача.

Враховуючи характер спірних правовідносин, предмет та підстави заявлених позовних вимог, слід дійти висновку, що скаржник при оскарженні судового рішення у цій справі не має право на пільгу, передбачену частиною третьою статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Крім того, закон чітко розмежовує, що від сплати судового збору звільняються споживачі - позивачі і лише у поданих ними позовах, що стосуються порушення їхніх прав як споживачів, у той час як у цій справі скаржник є боржником у виконавчому провадженні, а тому має сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення заяви.

Щодо доводів скаржника про наявність правових підстав для звільнення його від сплати судового, зважаючи на положення ст. 8 Закону України «Про судовий збір», колегія суддів зазначає про таке.

Частиною першою та третьою статті 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

На підтвердження наведеного скаржником надано: повідомлення про зняття арешту з рахунків, Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит в електронному вигляді від 14.01.2026; запити щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військово збору (в електронному вигляді); довідку з Пенсійного фонду України форми ОК-5 за 2015 рік; довідку з Пенсійного фонду України форми ОК-7 за 2015, 2024, 2025 рік; Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит в електронному вигляді від 02.02.2024.

Інші докази майнового стану скаржника відсутні.

Аналіз клопотання про звільнення від сплати судового збору свідчить, що вказані доводи не можуть вважатись достатньою підставою для застосування положень статті 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки апеляційна скарга не містить достатніх доказів, які підтверджують майновий стан ОСОБА_1 , тому заявнику потрібно надати додаткові докази на підтвердження вказаної обставини.

Такими доказами, наприклад, можуть бути довідки про доходи (зокрема і фіскальних органів), банківські документи про відсутність на рахунку коштів, наявність/відсутність рухомого і нерухомого майна, рахунків у банківських установах, тощо).

Обставини, зазначені скаржником у клопотанні та надані у їх підтвердження докази, не є безумовною підставою для відстрочення від сплати судового збору, оскільки не підтверджують з достовірністю його скрутний майновий стан.

Без надання вичерпних відомостей вирішення вказаного клопотання є передчасним.

Тому скаржнику необхідно надати додаткові докази, які підтверджують його майновий стан або сплатити судовий збір у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» (№ 3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року становить 3328 грн.

Відповідно п.п. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подачі апеляційної скарги) за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Отже, до сплати за подання апеляційної скарги належить 532,48 грн (3328*0,2*0,8).

Таким чином, скаржнику необхідно сплатити судовий збір у сумі 532,48 грн та для приєднання до матеріалів справи надати до Одеського апеляційного суду документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, які слід перерахувати за наступними банківськими реквізитами або сплатити онлайн на офіційному веб-порталі

Судова влада України: https://lga.court.gov.ua

Отримувач коштів ГУК в Од.обл./Хаджибейськ. р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0015757

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Одеський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Відповідні документи, які підтверджують сплату вказаних коштів, мають бути надані в оригіналі до Одеського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 9 ч. 2 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Всупереч п. 3 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі не зазначено Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (ДВС) як учасника справи (третя особа) та стягувача у виконавчому провадженні як особа на користь якої виконується виконавчий документ.

Тому скаржнику необхідно надати належно оформлену апеляційну скаргу в новій редакції із зазначенням всіх учасників справи.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу щодо постановлення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви (скарги) та надання строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернена позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 ст. 357 та ст. 185 ЦПК України, а скаржнику надається строк для надання: додаткових доказів, які підтверджують його майновий стан або сплати судового збору та надання документу, що підтверджує сплату; належно оформленої апеляційної скарги в новій редакції із зазначенням учасників справи.

Керуючись ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суддя

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2025 року залишити без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

У разі невиконання ухвали апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова