Справа: 164/1204/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 року. Селище Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Токарської І.С.,

з участю секретаря Власюка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селище Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Маневицької селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_7 , по смерті якого залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га. Від імені ОСОБА_7 21 листопада 2016 року Лісівською сільською радою був посвідчений заповіт, згідно з яким житловий будинок він заповів сину ОСОБА_4 . Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 10 грудня 2018 року за ОСОБА_4 було визнано право власності на 13/14 житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на момент смерті та подачею заяви до нотаріальної контори, оскільки на момент смерті батька вона мала інвалідність ІІ групи, а тому має обов`язкову частку в спадковому майні, незважаючи на наявність заповіту. Відповідно до рішення Маневицького районного суду Волинської області від 24 лютого 2025 року за позивачкою було визнано право власності на 1/14 житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Іншими спадкоємцями є дружина ОСОБА_6 та діти ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , які спадщину у встановлений законом порядок і строк не прийняли та не претендують на неї. У зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, позивачу було відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав, тому просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на вищевказане спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_7 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Від відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожного зокрема, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують щодо їх задоволення.

Відповідач Маневицька селищна рада Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направила, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, щодо задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23 серпня 2017 року.

Із витягу з погосподарської книги № 1 за 2017 рік та довідки виконавчого комітету Маневицької селищної ради № 347 від 22 травня 2025 року, вбачається, що по особовому рахунку № НОМЕР_2 будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкодавцю ОСОБА_7 на день смерті належав житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Спадкодавець до дня смерті постійно був зареєстрований за адресою: по АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_6 , сином ОСОБА_4 та дочкою ОСОБА_1 . Іншими спадкоємцями є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с. 16-17).

Із рішення сесії Лісівської сільської ради № 16/1 від 25 січня 1994 року, вбачається, що ОСОБА_7 передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,60 га та (а.с. 25-27).

За вимогами ч. 1 ст. 328, п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України унормовано, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України унормовано, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5 ч. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду судових справ про спадкування» якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Судом установлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом спільного проживання, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 463/02-31 від 11 квітня 2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, а саме на: земельну ділянку, площею 0,25 га (а.с. 38).

Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 692/01-16 від 08 липня 2025 року, після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа № 409 за 2017 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину у встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 77, 81, 247, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 328, 346, 1216, 1217, 1225, 1261, 1269, 1270, 1296 ЦК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на 1/14 частину земельної ділянки, площею 0,25 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться в селі Лісове Камінь-Каширського району Волинської області, яка належала ОСОБА_7 , згідно з рішенням Лісівської сільської ради № 16/1 від 25 січня 1994 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідачі ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 .

ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 .

ОСОБА_6 , АДРЕСА_2 .

Маневицька селищна рада Волинської області, адреса: 44601, сел. Маневичі Камінь-Каширський район Волинська область, вул. Незалежності, 30.

Повний текст судового рішення складено 13 лютого 2026 року.

Суддя

Маневицького районного суду І.С. Токарська