Справа № 565/3118/25
Провадження № 2-др/565/3/26
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2026 року м. Вараш
Вараський міський суд Рівненської області в складі головуючої судді Бренчук Г.В., з участю секретаря судового засідання Гордійчук Г.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області заяву представника ТОВ «Іннова-Нова» адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Заочним рішенням Вараського міського суду Рівненської області від 23 лютого 2026 року у справі №565/3118/25 частково задоволено позов ТОВ «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
03 березня 2026 року до суду надійшла заява представника ТОВ «Іннова-Нова» адвоката Андрущенка М.В. про ухвалення додаткового рішення у справі №565/3118/25. Представник позивача просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова-Нова» судові витрати на надання професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 5 000,00 грн.
Ухвалою суду від 04 березня 2026 року розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення призначено на 12 березня 2026 року.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у заяві про ухвалення додаткового рішення міститься клопотання про її розгляд за відсутності представника ТОВ «Іннова-Нова».
Відповідач у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання.
Згідно з ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення дійшов наступного висновку.
При ухваленні рішення судом не вирішувалось питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені позивачем.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною восьмою ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У позовній заяві на виконання п.9-10 ст.175 ЦПК України зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає суму судового збору у розмірі 2 422,40 грн, та витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 5 000,00 грн. Вказано, що станом на дату подання позовної заяви позивач вже поніс судові витрати, а саме: витрати на оплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Судові витрати, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Документальне підтвердження понесених судових витрат в частині надання ТОВ «Іннова-Нова» професійної правничої допомоги буде скеровано до суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення в строк, встановлений ч.8 ст.141 ЦПК України.
Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У ч.3 ст.133 ЦПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною 1 ст.137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).
За приписами ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з п.1.1 договору виконавець зобов`язується надавати на користь замовника послуги правничого та консультаційного характерів, а замовник приймати та в порядку, визначеному договором сплачувати такі надані послуги.
Відповідно до п.1.2. договору до переліку послуг за договором в т.ч., але не виключно, зокрема відноситься: надання правових консультацій з питань, пов`язаних із правовідносинами замовника з третіми особами в контексті матеріального та процесуального законодавства (права) України, формування правової позиції замовника по спорах з клієнтами (споживачами) в т.ч. складання базового пакету документів для проведення первинних комунікацій з клієнтами (споживачами); складання правової документації, в т.ч. процесуального характеру: заяви, позовні заяви, відповіді на відзиви, клопотання, заперечення, тощо; супровід процесу розгляду справ в судах, досудових розслідуваннях, слідчих діях та інших заходах чи процесах, пов`язаних із правами та інтересами замовника, в будь-якому форматі судочинства, в т.ч., але не виключно із використанням ресурсу «Електронний суд».
Послуги за договором надаються на підставі усної чи письмової заявки з боку замовника. З моменту отримання заявки від замовника сторони погоджують зміст послуги/послуг, що надаватимуться виконавцем за такою заявкою. Суттєвими умовами кожної з заявок є ціна послуг, строки їх надання та деталізація кожної з послуг. Заявка вважається погодженою автоматично у разі, якщо замовник це заперечує щодо наданої виконавцем деталізації протягом 3 (трьох) годин з моменту її направлення представнику замовника з боку виконавця (п.п.2.1-2.2. договору).
Пунктом 2.3 договору сторони погодили, що за результатом надання послуг сторони складають акти приймання-передачі наданих послуг (надалі за текстом «АНП»), в яких визначається перелік послуг, їх деталізація (за необхідності) та вартість.
Згідно з п.3.4.1. договору оплата наданих послуг здійснюється шляхом безготівкової транзакції коштів, зазначених в заявках та/або АНП на банківський рахунок виконавця, зазначений в цьому договорі або в інший спосіб, погоджений сторонами. Сторони погоджують, що оплата послуг виконавця може здійснюватись й до укладення сторонами АНП за рішенням виконавця, про що зазначається в кожній відповідній заявці.
У матеріалах справи міститься ордер серії АН №1834469 про надання правничої допомоги ТОВ «Іннова Нова», виданий адвокатом Андрущенко М.В. 18 листопада 2025 року, та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Андрущенко М.В.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі №591/550/20).
У додатковій постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №925/1545/20 вказано, що при розподілі судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду від 03 грудня 2021 року у справі №927/237/20).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст.137 ЦПК України.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Allia№ce Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах №640/8316/20 від 04 січня 2021 року, №420/4820/19 від 21 жовтня 2021 року, №910/2158/23 від 17 січня 2024 року.
Представник позивача просить стягнути з відповідача 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Представник відповідача зазначає, що з огляду на малозначність справи та складність написання позову розмір правничої допомоги є значно завищеним та не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх вартості.
Враховуючи характер правовідносин у цій справі, часткове задоволення позовних вимог, проаналізувавши обсяг наданих позивачу послуг з правничої допомоги, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви представника позивача та стягнення на користь позивача з відповідача 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 133, 137, 141, 270, 354, 355 ЦПК України, суд
Заяву представника позивача адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні решти вимог заяви - відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Суддя Г.В. Бренчук