МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 177/3937/25
Провадження № 2/210/1199/26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Вікторович Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в особі представника А.Скакун звернувся до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначила, що 01.07.2025 року між ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту №1598/25-Т/Дп/07 згідно договору, ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 . 19.07.2025 року сталося ДТП, за участю автомобіля марки «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 т.з. «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20.08.2025 р. по справі № 214/7341/25, винним у вчиненні вищезазначеного ДТП було визнано ОСОБА_1 . Відповідно до Рахунку СТО № 1119048 від 30.07.2025 р., вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 ., складає 2 043 481,46 грн. У зв?язку з названою подією, з метою визначення орієнтовного розміру вартості відновлювального ремонту т.з. «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 ., внаслідок ДТП, яка мала місце 19.07.2025 р., ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було замовлено проведення автотоварознавчої експертизи. Відповідно до звіту оцінювача вих. №21093 від 30.07.2025 р., ринкова вартість т.з. на момент ДТП складає 2 596 458,25 грн., вартість відновлювального ремонту т.з. складає 1 666 772,40 грн. Згідно вищезазначеного рахунку СТО, вартість відновлювального ремонту т.з. «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 складає 2 043 481,46 грн., що перевищує 70% дійсної вартості вищезазначеного автомобіля і згідно п. 1.1.20 Договору страхування N?1598/25-Т/Дп/07 від 01.07.2025р., є повною загибеллю автомобіля. Сума страхового відшкодування при повній загибелі т.з. розраховується в розмірі ринкової вартості т.з., за вирахуванням вартості залишків т.з., безумовної франшизи та нормативу знецінення автомобіля (п.7.2.4 Договору страхування № 1598/25-Т/Дп/07 від 01.07.2025р.). Шляхом вивчення попиту та пропозиції через онлайн аукціон встановлено, що вартість придатних залишків т.з. становить 1 470 000,00 грн. У зв?язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування розмір страхового відшкодування який Позивач відшкодував Страхувальнику, складає 905 000,00 грн, із розрахунку: (2 500 000,00 ринкова вартість т.з. на момент ДТП згідно умов договору страхування №1598/25-T/Дп/07 від 01.07.2025р. - 0 сума знецінення - 1 470 000,00 вартість придатних залишків - 125 000,00 грн. сума франшизи). Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована ПАТ "НАСК"ОРАНТА" поліс ЕР-229168654, ПрАТ «СК «АРСЕНАЛСТРАХУВАННЯ» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства. 20.08.2025 року, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було надіслано на адресу ПАТ "НАСК "ОРАНТА" Згідно Полісу № EP/226613266, ліміт відповідальності ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за шкоду, заподіяну майну, складає 250 000 гривень 00 копійок. 05.11.2025 р. ПАТ "НАСК "ОРАНТА" були виконані взяті на себе зобов?язання згідно полісу ЕР/229168654, у розмірі 250 000,00грн., тобто, сума яка повинна бути сплачена Відповідачем, складає 655 000,00 грн. 905 000,00 грн. (сума понесених збитків) - 250 000,00 грн. (сума яка сплачена ПАТ "НАСК "ОРАНТА") = 655 000,00 грн.)У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2026 року матеріали вказаної позовної заяви передано до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 лютого 2026 року, вказана справа надійшла до провадження суді Вікторович Н.Ю.

Ухвалою Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 16 лютого 2026 року, відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклик з повідомленням сторін.

06 березня 2026 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 надійшли письмові заперечення в яких представник зазначив, що з позовними вимогами вони не згодні, вважають їх необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а тому такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Посилаючись на вимоги вимогами п.п. 5.1, 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 зазначив, що відповідача, як учасника ДТП та безпосередньо заінтересовану особу оцінювач не викликав на огляд КТЗ, відомості про те, що оцінювач не вважає участь відповідача під час огляду обов`язковою Висновок оцінювача також не містить. Нехтування оцінювачем участю відповідача під час проведення огляду КТЗ та складання протоколу огляду унеможливлює встановлення об`єктивності даних, внесених оцінювачем до нього. Відтак, відповідач не може довіряти даним протоколу огляду КТЗ.

Крім того представник зазначив, що на підтвердження вартості складових частин, які підлягають заміні під час відновлювального ремонту представником ПРАТ СКАРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ Олегом Голоднюком поданий Рахунок №1119048 від 30.07.2025 р., виписаний на ім`я власника автомобіля ОСОБА_2 , відомостей про те, що ціни, вказані в ньому, пропонуються для поставки своїм офіційним дилерам, а також своїм дистриб`юторам - немає. Отже, перевірити дотримання вимог законодавства щодо належного визначення вартості складових частин автомобіля, які підлягають заміні під час відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, а відтак і обгрунтованості суми страхового відшкодування в цій частині, не виявляється за можливе внаслідок ненадання представником страховика необхідної інформації. Крім того, з наданих документів вбачається істотна розбіжність щодо вартості складових частин КТЗ у рахунку виробника і Висновку оцінювача.

Позивачем до позовної заяви надано копію Сертифіката №294/2022 суб`єкта оціночної діяльності, виданий ОСОБА_5 04.07.2022 р. Строк дії Сертифіката становить: з 04 липня 2022 року до 04 липня 2025 року. Натомість, Звіт оцінки про визначення ринкової вартості та вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу складений 30.07.2025 р., а дата оцінки - 19.07.2025 р., тобто на дату оцінки та складання акту ФОП ОСОБА_5 не мав чинного Сертифіката суб`єкта оціночної діяльності, відтак не мав права здійснювати практичну діяльність з оцінки майна. З наведеного випливає, що розрахунок суми страхового відшкодування, заявленої у у позовній заяві грунтується на оцінці, проведеній з істотним порушенням законодавства України про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність

Також представник вказував, що у позовній заяві позивач повідомляє, що розмір страхового відшкодування, виплаченого ПРАТ СКАРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ на користь потерпілої особи становить суму 905 000 грн., відповідно і розрахунок різниці з урахуванням виплати страховика ПАТ НАСК ОРАНТА, становить суму 665 000,00 грн. При цьому, з наданої позивачем платіжної інструкції №62551488 від 20 серпня 2025 року вбачається перерахування платником ПРАТ СКАРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ на користь отримувача ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 страхової виплати в сумі 794 187,50 грн., тобто розрахунок страховика у претензії не відповідає фактичним обставинам справи.

09 березня 2026 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника позивача в який останній просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

01.07.2025 року між ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту N?1598/25-Т/Дп/07 згідно договору, ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 . (а.с. 5-19)

Відповідно до Постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.08.2025 року №214/7341/25, 19 липня 2025 року о 10.20 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21063, р.н. НОМЕР_3 , та рухаючись по автодорозі вул. Володимира Великого, біля буд. 72В, в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, перед перестроюванням та зміною напрямку руху, не впевнився у безпеці такого маневру, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Porsche Cayenne, р.н. НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.10.1 ПДР України.. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

22 липня 2025 року ОСОБА_6 звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу. (а.с. 28)

Відповідно до Рахунку СТО № 1119048 від 30.07.2025 р., вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 ., складає 2 043 481,46 грн.(а.с. 30-31)

Згідно рахунку СТО, вартість відновлювального ремонту т.з. «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 складає 2 043 481,46 грн., що перевищує 70% дійсної вартості вищезазначеного автомобіля і згідно п. 1.1.20 Договору страхування N?1598/25-Т/Дп/07 від 01.07.2025р., є повною загибеллю автомобіля.

Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 було складено Протокол огляду транспортного засобу від 29.07.2025.

30 липня 2025 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 було складено звіт про визначення ринкової вартості та вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_1 вих. №21093, відповідно до якого, ринкова вартість КТЗ визначена за порівняльним підходом складає 2 596 458,25 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ визначена за витратним підходом становить 1 666 772,40 грн

У письмових запереченнях по справі від представника відповідача вказував, що звіт було складено суб`єктом оціночної діяльності в якого закінчився строк дії сертифікату, з вказаного приводу суд зазначає.

Відповідно до частин 1- 4 статті 15 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (в редакції чинній на час складання звіту про оцінку), Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача (далі - кваліфікаційне свідоцтво) є документом, який підтверджує достатній фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки для самостійного проведення оцінки майна. Форми кваліфікаційних свідоцтв оцінювача встановлюються Фондом державного майна України. Право на отримання кваліфікаційного свідоцтва набувають фізичні особи, які мають закінчену вищу освіту, пройшли навчання за програмою базової підготовки та стажування протягом одного року у складі суб`єкта оціночної діяльності разом з оцінювачем, який має не менше ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, отримали його позитивну рекомендацію та успішно склали кваліфікаційний іспит.

Кваліфікаційні свідоцтва підтверджують професійну підготовку оцінювача за такими напрямами оцінки майна відповідно до програм базової підготовки: оцінка об`єктів у матеріальній формі; оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності.

Підвищення кваліфікації відбувається за напрямами, зазначеними у кваліфікаційному свідоцтві оцінювача, за результатами якої видається посвідчення про підвищення кваліфікації, яке є невід`ємною частиною кваліфікаційного свідоцтва.

Кваліфікаційне свідоцтво видається Фондом державного майна України спільно з навчальним закладом, на базі якого проводилася підготовка та складався кваліфікаційний іспит, на підставі відповідного рішення Екзаменаційної комісії. За видачу кваліфікаційного свідоцтва справляється плата в розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Зазначена плата спрямовується на покриття організаційних витрат, пов`язаних з видачею кваліфікаційного свідоцтва. У кваліфікаційному свідоцтві зазначаються назва органу державної влади та навчального закладу, які його видали, дата видачі, номер свідоцтва, прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, якій видається свідоцтво, напрям програми базової підготовки, відповідно до якої підтверджується фаховий рівень оцінювача та дозволяється здійснювати оцінку. Кваліфікаційне свідоцтво є безстроковим у разі виконання всіх вимог, встановлених цим Законом.

Згідно частини 3 статті 14 вказаного Закону, оцінювачі зобов`язані не рідше одного разу в два роки підвищувати кваліфікацію за програмою підвищення кваліфікації. Невиконання цієї вимоги є підставою для зупинення дії кваліфікаційного свідоцтва оцінювача.

За приписами частини 1, 4 статті 18 Закону сертифікат суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (далі - сертифікат) є документом, що засвідчує право суб`єкта оціночної діяльності на внесення його до Державного реєстру суб`єктів оціночної діяльності, які здійснюють оціночну діяльність у формі практичної діяльності з оцінки майна та які визнані суб`єктами оціночної діяльності за напрямами оцінки майна, що в ньому зазначені.

Оцінка майна, яка проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання без чинного сертифіката, є недійсною.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 до складеного ним звіту долучено копію Сертифікату №294/2022 суб`єкта оціночної діяльності від 04 липня 2022 року за напрямком оцінки майна «Оцінка об`єктів у матеріальній формі», строк дії з 04 липня 2022 року по 04 липня 2025 року; копію свідоцтва про реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів №1946 від 16 серпня 2002 року; копію свідоцтва про підвищення кваліфікації СПК АК №097665 від 13.10.2000 та копію посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ №8865-ПК від 04.09.2024 року..

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей регулювання земельних відносин в умовах воєнного стану» № 2247-IX від 12 травня 2022 року, розділ VII Прикінцеві положення" Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" доповнити пунктом 7 такого змісту: "7. Сертифікати суб`єктів оціночної діяльності, строк дії яких закінчився під час дії воєнного стану, є чинними до спливу трьох місяців з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні".

Згідно з наявної у матеріалах справи копії сертифіката оцінювача ОСОБА_5 строк його дії було 04 липня 2022 року 04 липня 2025 року.

Приймаючи до уваги вищевикладене, сертифікат №294/2022, виданий 04 липня 2022 року ОСОБА_5 за напрямками оцінки майна: «Оцінка майна у нематеріальній формі» та «Оцінка колісних транспортирних засобі», зі строком дії з 04 липня 2022 року до 04 липня 2025 був чинним на момент проведення оцінки і є чинними до спливу трьох місяців з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні. На день проведення оцінки було чинне і посвідчення про підвищення кваліфікаційного свідоцтва оцінювача - до 04 вересня 2026 року.

Воєнний стан в Україні введено з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 і діє безперервно станом на час розгляду цієї справи.

А відтак, посилання представника відповідача про недійсність проведеної оцінки суд не приймає до уваги, з огляду на те, що в період дії правового режиму воєнного стану дія всіх сертифікатів оцінювачів продовжено до спливу трьох місяців з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні", відповідно до пункту 7 розділ VII "Прикінцеві положення" Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а відтак Звіт про оцінку вартості пошкоджень № 43-23 є допустимим доказом при вирішені цього спору.

Представник відповідача у поясненнях навів свої заперечення з приводу проведення огляду КТЗ оцінювачем без участі відповідача, розбіжності щодо вартості складових частин КТЗ, з вказаного приводу суд зазначає, що частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом відхиляються заперечення представника відповідача проти позову в частині недоведеності розміру завданої шкоди, її завищення внаслідок зазначення деталей та робіт з ремонту щодо пошкоджень, оскільки дані заперечення не підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, в якості доказів представником відповідача до відзиву не надано жодних доказів на спростування позовних вимог в частині розміру страхового відшкодування. Не заявлялось жодних клопотань про призначення експертизи для визначення розміру шкоди чи витребування доказів.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зазначив, що сума страхового відшкодування при повній загибелі т.з. розраховується в розмірі ринкової вартості т.з., за вирахуванням вартості залишків т.з., безумовної франшизи та нормативу знецінення автомобіля (п.7.2.4 Договору страхування № 1598/25-Т/Дп/07 від 01.07.2025р.).

Шляхом вивчення попиту та пропозиції через онлайн аукціон встановлено, що вартість придатних залишків т.з. становить 1 470 000,00 грн. (а.с. 32)

У зв?язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування розмір страхового відшкодування який Позивач відшкодував Страхувальнику, складає 905 000,00 грн, із розрахунку: (2 500 000,00 ринкова вартість т.з. на момент ДТП згідно умов договору страхування №1598/25-T/Дп/07 від 01.07.2025р. - 0 сума знецінення - 1 470 000,00 вартість придатних залишків - 125 000,00 грн. сума франшизи).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована ПАТ "НАСК"ОРАНТА" поліс ЕР-229168654. Згідно Полісу № EP/226613266, ліміт відповідальності ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за шкоду, заподіяну майну, складає 250 000 гривень 00 копійок

20.08.2025 року, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було надіслано на адресу ПАТ "НАСК "ОРАНТА" претензію вих. №/р-ТС від 20.08.2025 р.

05.11.2025 р. ПАТ "НАСК "ОРАНТА" були виконані взяті на себе зобов?язання згідно полісу, у розмірі 250 000,00грн, що підтверджується Платіжною інструкцією кредитоовгго переказу коштів №67062 від 05.11.2025. (а.с. 60)

Залишок невідшкодованої суми складає 655 000,00 грн. з розрахунку, що 905 000,00 грн. (сума понесених збитків) - 250 000,00 грн. (сума яка сплачена ПАТ "НАСК "ОРАНТА"

Правове регулювання спірних правовідносин здійснюється нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, у разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, справа №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), зроблено висновок, що «стаття 1191 Цивільного кодексу України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з одного боку, і стаття 993 Цивільного кодексу України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 Цивільного кодексу та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

Відповідно до ст. 108 Закону України "Про страхування" від 18.11.2021 р. № 1909-ІХ Страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 108 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування, завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, за змістом ст.ст. 993, 1194 ЦК України непокрита частина фактичних витрат страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, підлягає стягненню з особи, з вини якої сталася ДТП.

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 04.07.2018 № 755/18006/15-ц, від 03.10.2018 № 760/15471/15-ц, від 22.02.2022 № 201/1б373/16-ц.

У відповідності до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи спір, суд дійшов висновку про те, що відносини між ПрАТ «СК «Арсенал» та ОСОБА_1 регулюються правилами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язані у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_1 , в порядку суброгації.

У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.

ПрАТ «СК «Арсенал» здійснило страхову виплату на суму 905 000,00 грн, що підтверджується страховим актом № 006.01442025-1 від 19.08.2025, розрахунковим страхового відшкодування від 13.08.2025 відповідно до якого страховий платіж становить 147 750,00 грн, сума несплаченого страхового платежу 110 812,50 грн, платіжною інструкцією кредитного переказу коштів №62551488 від 20.07.2025 на суму 794 187,50 грн.

При цьому, доводи представника відповідача щодо заперечення позовних вимог жодним чином не спростовують факту заподіяння шкоди, виплати страхового відшкодування страховиком за наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Отже, платіжні доручення підтверджують факт виконання ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь власника транспортного засобу коштів, та свідчать про те, що виплата страхового відшкодування відповідає умовам договору.

У зв`язки з чим, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за звернення до суду з вказаним позовом у розмірі 9825,00 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 980. 993,1194 ЦК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 137, 141, 211, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 352, 354-355, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», , відшкодування витрат заподіяних позивачеві у розмірі 655 000,00 грн. (шістсот п`ятдесят п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», , судовий збір в розмірі 9825,00 гривень (дев`ять тисяч вісімсот двадцять п`ять гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», , місце знаходження: місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 154;

- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: Н. Ю. Вікторович