Провадження №: 2/755/4755/26
"11" березня 2026 р. м.Київ
Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Коваленко І.В.
за участі секретаря судових засідань - Грищенко С.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування», в особі представника - Капля А.С., звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 17 171,55 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір у розмірі 3 028 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 20.11.2020 року між ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту № 3333/20-Тз/К/06 згідно якого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «HAVAL Н6», д/н. НОМЕР_1 його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
13.09.2022 року, близько 10 години 00 хвилин, в Київській області, с. Петропавлівська Борщагівка, вулиця Соборна, 1А, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN POLO», д/н НОМЕР_2 , виїжджаючи на дорогу з АЗС не надав дорогу транспортному засобу «HAVAL Н6», д/н. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі.
Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2022 року по справі №369/9225/22 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано Відповідача, який керував автомобілем «VOLKSWAGEN POLO», д/н НОМЕР_3 .
Відповідно до страхового акту № 006.01373022-1 від 20.10.2022 року позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 147 171,55 грн.
Виконуючи свої зобов`язання за Договором, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 147 171,55 грн.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «VOLKSWAGEN POLO», д/н НОМЕР_3 , була застрахована в ПАТ "HACK "ОРАНТА" за полісом №АТ-1495847 обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Позивач звернувся до ПАТ "HACK "ОРАНТА" з заявою про відшкодування збитків в порядку суброгації на суму 147 171,55 грн., у відповідь на яку ПАТ "HACK "ОРАНТА" здійснило виплату у розмірі 130 000,00 грн., тобто в межах ліміту відповідальності страховика за полісом ОСЦПВВНТЗ. Невідшкодованою залишилася сума в розмірі 17 171,55 грн.
Оскільки, ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» було сплачено страхове відшкодування за ремонт пошкодженого автомобіля «HAVAL Н6», д/н. НОМЕР_1 , в розмірі 147 171,55 грн., що підтверджується страховим актом № 006.01373022-1 від 20.10.2022 року та платіжними дорученнями №55305773 від 21.10.2022 року та №55305760 від 21.10.2022 року, то ціна позову становить 17 171,55 грн.
За таких обставин до позивача у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), завданої внаслідок зазначеної вище ДТП.
Враховуючи обставини викладені вище, зважаючи, що відповідач є особою, відповідальною за завдані збитки, а розмір страхової виплати здійснений його страховиком ПАТ "НАСК "ОРАНТА" є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди, позивач неодноразово звертався до відповідача, з метою досудового врегулювання спору із претензією про відшкодування збитків. Так як, відповідач проігнорував дані звернення, позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03.10.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, якою роз`яснено процесуальні права сторін подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки.
Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
У відповідності до статтей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.
Відповідачем копію ухвали про відкриття провадження у справі не було отримано, а конверт повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», правом подати відзив на позов та докази на спростування заявлених вимог не скористався.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.
У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 20.11.2020 року між ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту № 3333/20-Тз/К/06 згідно якого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «HAVAL Н6», д/н. НОМЕР_1 його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
13.09.2022 року, близько 10 години 00 хвилин, в Київській області, с. Петропавлівська Борщагівка, вулиця Соборна, 1А, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN POLO», д/н НОМЕР_2 , виїжджаючи на дорогу з АЗС не надав дорогу транспортному засобу «HAVAL Н6», д/н. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі.
Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2022 року по справі №369/9225/22 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано Відповідача, який керував автомобілем «VOLKSWAGEN POLO», д/н НОМЕР_3 .
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до страхового акту № 006.01373022-1 від 20.10.2022 року позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 147 171,55 грн.
Виконуючи свої зобов`язання за Договором, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 147 171,55 грн.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «VOLKSWAGEN POLO», д/н НОМЕР_3 , була застрахована в ПАТ "HACK "ОРАНТА" за полісом №АТ-1495847 обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Позивач звернувся до ПАТ "HACK "ОРАНТА" з заявою про відшкодування збитків в порядку суброгації на суму 147 171,55 грн., у відповідь на яку ПАТ "HACK "ОРАНТА" здійснило виплату у розмірі 130 000,00 грн., тобто в межах ліміту відповідальності страховика за полісом ОСЦПВВНТЗ. Невідшкодованою залишилася сума в розмірі 17 171,55 грн.
ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» було сплачено страхове відшкодування за ремонт пошкодженого автомобіля «HAVAL Н6», д/н. НОМЕР_1 , в розмірі 147 171,55 грн., що підтверджується страховим актом № 006.01373022-1 від 20.10.2022 року та платіжними дорученнями №55305773 від 21.10.2022 року та №55305760 від 21.10.2022 року.
Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1191 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка відшкодувала шкоду, завдані іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
За змістом ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Частиною 1 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.
Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно із Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що:
Цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Судом встановлено, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 147 171,55 грн, що є розміром виплаченого страхового відшкодування та фактичними витратами позивача. Страхове відшкодування було розраховане та виплачене відповідно до рахунку, виставленого СТО, що надало послуги з відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, що є достатнім доказом фактично здійснених позивачем витрат по сплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, а саме слід стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування, яке не відшкодоване на дату подання позову та становить 17 171,55 грн.
Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн, підлягають стягненню на його користь з відповідача.
Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст. 2, 3, 4, 5, 7, 10, 12, 13, 81, 82, 141, 247, 263-265, 281-282, 283-289, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення безпосередньо до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо позивачу не було вручено заочне рішення у день його проголошення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складений 11 березня 2026 року.
Суддя