Справа № 367/1916/26
Провадження №2-о/367/173/2026
УХВАЛА

про залишення без руху

16 лютого 2026 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Шестопалова Я.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

в с т а н о в и в:

Заявниця, через свого представника ОСОБА_2 , звернулась до суду із заявою про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , безвісно відсутнім.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Виходячи із приписів частини 9 статті 10 ЦПК України щодо застосування судом закону за аналогією, вимоги до вказаного подання визначаються загальними нормами, зокрема, статтями 175,177 ЦПК України.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про залишення її без руху з урахуванням такого.

Заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою подається до суду у порядку, передбаченому главою4розділуІV ЦПК України та повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим у статтях 175,177 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, які передбачені ст. 306 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК Українисправи за заявами про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою, підлягають розгляду у порядку окремого провадження за правилами цивільного судочинства.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою передбачений статтею 43 ЦК України: фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно вимоги ч. 1 ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 травня 2020 року, справа N 760/3112/16-ц.

Із заяви ОСОБА_1 незрозуміло з якою метою заявниця звертається із заявою про визнання особи безвісно відсутньою, а також не наведено правового обґрунтування, яке встановлює можливість зменшення розміру комунальних виплат у разі визнання особи безвісно відсутньою.

У зв`язку з чим, заявниці необхідно уточнити мету, для досягнення якої вона звернулась до суду з вказаною заявою.

Відповідно ч. 1 ст. 307 ЦПК України, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

Проте, в заяві не зазначено про сімейний стан ОСОБА_3 , наявність у нього інших родичів, про його останнє відоме місце роботи, отримання соціальних, пенсійних виплат, тощо.

Частиною 4 статті 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Так, заявником не визначено належним чином коло осіб, на права та інтереси яких може вплинути ухвалене рішення із чітким визначенням їх процесуального статусу як заінтересованих осіб.

Відповідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Разом з тим, як вбачається із поданої заяви, текст заяви містить описки та неточності, у зв`язку із чим виникають труднощі із розумінням суті заяви. Як приклад, ім`я заявниці у 1 абз. мотивувальної частини заяви зазначається як « ОСОБА_4 ». У 3 абз. мотивувальної частини заяви йдеться мова про те, що в рамках кримінального провадження 0000324 місцезнаходження сестри не було встановлено, однак вище за текстом заявниця вказує, що намагалась встановити місцезнаходження батька.

У зв`язку з чим заявниці необхідно уточнити виклад обставин та усунути описки, наявні у заяві.

Крім того, заявниця стверджує, що ОСОБА_3 є власником будинку адресою: АДРЕСА_1 , однак на підтвердження наведеного не долучено жодного доказу.

Суд, звертає увагу, що гідно із ч. 1 ст. 177 ЦПК України, заявник повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників. У разі подання до суду заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет заявник зобов`язаний додати до заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Таким чином, заявник, подаючи заяву до суду у електронній формі та визначившись із колом заінтересованих осіб, попередньо має направити її копію та додатки заінтересованим особам, а підтвердження такого направлення надати до суду.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

За таких обставин суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, слід залишити без руху, а заявнику надати строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 177, 185, 317-318 ЦПК України, суддя-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - залишити без руху.

Заявнику надати строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі судді - 10 днів з дня отримання даної ухвали.

У разі не усунення недоліків у встановлений строк, заява відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/.

Суддя: Я.В. Шестопалова