Єдиний унікальний номер 448/226/26
Провадження № 2-з/448/2/26
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10.02.2026 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про витребування доказів до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 подала до суду заяву про витребування доказів до подання позовної заяви. В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , спадщину після смерті якого вона прийняла, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак зазначає, що у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус їй відмовив, у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи міститься заповіт, посвідчений від імені спадкодавця ОСОБА_2 на користь іншої особи. Заповіт посвідчений Мостиською міською радою 27.06.2025 року, за реєстровим номером 1-10.

Зазначає, що у зв`язку з вказаними обставинами вона має намір звернутися до суду з позовною заявою про визнання такого заповіту недійсним. Стверджує, що підставою майбутнього позову є те, що на момент складання та підписання заповіту заповідач не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, так як хворів на тяжке захворювання, отримував відповідне медикаментозне лікування. Однак для складання та подання позовної заяви, а також для належного обґрунтування позовних вимог і подальшого вирішення питання про призначення експертизи, необхідним та обов`язковим доказом є копія заповіту, який містить істотні відомості, що становлять предмет спору. Втім самостійно отримати вказаний доказ немає можливості. Зазначає, що адвокатом Сухорончаком І.С. до Мостиської міської ради та приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_3 було подано запити про надання копії відповідного заповіту, однак у наданні такого документа йому було відмовлено.

Зважаючи на вказане, просить витребувати у Мостиської міської ради належним чином завірену копію заповіту, посвідченого Мостиською міською радою 27.06.2025 року, за реєстровим номером 1-10, від імені її (заявниці) батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувати у приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. належним чином завірену копію заповіту, посвідченого Мостиської міською радою 27.06.2025 року, за реєстровим номером 1-10, від імені її (заявниці) батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.4 ст.84 ЦПК України, суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Аналіз згаданої вище норми дає підстави стверджувати, що забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Основною складовою обґрунтованості заяви про забезпечення доказів є необхідність доведення обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені у подальшому.

Відповідно до ч.2 ст.116 ЦПК України, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Таким чином, подану ОСОБА_1 заяву про витребування доказів до подання позовної заяви суд розцінює як «заяву про забезпечення доказів».

Згідно з ч.3 ст.116 ЦПК України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Загальні вимоги до форми та змісту заяви про забезпечення доказів визначені статтею 117 ЦПК України.

Згідно п.2 ч.1, ч.2 ст.117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. Заява підписується заявником або його представником.

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , долученого до заяви як паспорт заявника, вбачається, що паспорт виданий на ім`я ОСОБА_1 . Водночас у вступній частині заяви заявником зазначено особу з іншим прізвищем, а саме ОСОБА_1 . Цією ж особою було підписано заяву. Отже, в порушення вимог ЦПК України у заяві зазначено особу заявника, яка не співпадає з паспортними даними.

Крім того, відповідно до п. 5 ч.1 ст.117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

За змістом наведених норм, обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання, або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Аналізуючи положення ЦПК України у зіставленні з вимогами заявниці, насамперед, слід зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено або збирання або подання останніх стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й, насамперед, запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такий правовий висновок щодо забезпечення доказів висловлений в постановах Великої Палати Верховного Суду від: 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18; 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19; 11 березня 2020 року у справі № 9901/608/19, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19).

Разом з тим, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку статей 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до вимог ст.84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Більше того, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (статті 116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідного доказу, який неможливо отримати самостійно (ст.84 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, у своїй заяві про витребування доказів до подання позовної заяви, заявниця вказує, що не має можливості самостійно отримати засвідчену належним чином копію заповіту, посвідченого 27.06.2025 року Мостиською міською радою Львівської області, зареєстрованого в реєстрі за №1-10, оскільки такий доказ містить нотаріальну таємницю.

Метою витребування вказаних доказів є намір ОСОБА_1 звернутись до суду з майбутнім позовом про визнання заповіту недійсним.

Проте, в порушення вимог п.5 ч.1 ст. 117 ЦПК України, заявницею не обґрунтовано можливість втрати доказів, утруднення їх збирання та подання у подальшому, натомість в якості обґрунтування заяви відповідно до п.5 ч.1 ст.117 ЦПК України посилається лише на необхідність визначення в подальшому відповідачів, формулювання позовних вимог та обґрунтування клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, що фактично не відповідає правовому змісту норм ЦПК України, які врегульовують забезпечення доказів до подачі позову.

Відповідно до ч.4 ст.117 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на вказане, суд доходить до висновку, що вказана заява про витребування доказів до подання позовної заяви подана без додержання вимог ч.1 ст.117 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає поверненню заявниці.

Керуючись ст.ст. 116, 117, 258-261, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про витребування доказів до подання позовної заяви - повернути заявниці.

Роз`яснити заявниці, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Ю.В. Кічак