Справа № 177/490/26
Провадження № 2-з/177/6/26
У Х В А Л А

16.03.2026 м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Лященко В.В. розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Касьяна Миколи Степановича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Вікторі-21» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

встановив:

У провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває вказана цивільна справа.

Ухвалою суду від 19.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Через систему «Електронний суд» 13.03.2026 представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Касьяном М.С., подано заяву про забезпечення позову, в якій він зазначає, що відповідачем, ФГ «Вікторі-21», не сплачено орендну плату за період із 01.01.2022 по 31.12.2025, відповідно до договору, укладеного 03.01.2022 про оренду земельної ділянки площею 3,9071 га, кадастровий номер :01:059:0003, що також підтверджується інформацією, витребуваною від ГУ ДПС у Дніпропетровській області, щодо нездійснення орендарем оподаткування вказаної земельної ділянки.

На переконання представника позивача, на час судового розгляду справи відповідач продовжуватиме вчиняти дії щодо користування земельною ділянкою (обробку земельної ділянки, тощо), при цьому, без належного додержання умов договору в частині орендної плати, а саме: недобросовісно виконуватиме свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою відповідно до умов договору. Окрім того, орендну плату за користування земельною ділянкою за 2025 рік позивачу сплачено також не було. Таким чином, у випадку, якщо спір буде вирішено на користь позивача, виникнуть підстави для фактичного припинення прав користування земельною ділянкою у зв`язку із розірванням договору оренди даної земельної ділянки та її поверненням власнику (позивачу). Відтак, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до порушення прав позивача, може істотно ускладнити чи унеможливити їх ефективний захист.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу об`єкта нерухомості, яким є земельна ділянка з кадастровим номером :01:059:0003, що розташована на території Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка належить ОСОБА_2 . Ця земельна ділянка перебуває в оренді ФГ «Вікторі-21».

Предметом спору є розірвання договору оренди спірної земельної ділянки з підстав систематичної несплати орендної плати.

Підставами для забезпечення позову представник позивача зазначає, що відповідач є не добросовісним виконавцем договору оренди, здійснює збагачення за рахунок приватної власності позивача, - земельної ділянки з кадастровим номером :01:059:0003, але не сплачує належні податки та не сплачує позивачу, як власнику, орендну плату, при цьому, продовжує користування земельною ділянкою, без належного додержання умов договору.

Невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони користування земельною позивача, може призвести до порушення прав позивача, а також істотно ускладнити чи унеможливити його ефективний захист.

Як передбачено ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до пп. п. 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, одним із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Згідно з ч 3. ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи вказану заяву, суд враховує, що конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №320/3560/18).

Крім того, звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивач серед іншого, повинен обґрунтувати наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги; взаємопов`язаність заходу забезпечення з обставиною утруднення виконання чи невиконання рішення суду, а саме, що обраний спосіб забезпечення спроможний запобігти відповідним утрудненням; імовірність утруднення виконання рішення або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів - саме з урахуванням предмета позову і неможливість виконання позовних вимог у випадку їх задоволення, тощо. Обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 11.09.2020 у справі № 910/16505/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 4 Постанови від 22.12.2006 № 9, суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Отже, наявність чинного на дату розгляду судом заяви про забезпечення позову договору оренди землі від 03.01.2022, між орендодавцем та орендарем, за яким є сторони в справі, свідчить про те, що користування належною позивачу земельною ділянкою, на строк дії цього договору, належить виключно ФГ «Вікторі-21», у силу прямих приписів закону.

Із огляду на викладене, запропонований представником позивача захід забезпечення позову у виді заборони відповідачу вчиняти дії, спрямовані на користування земельною ділянкою, зокрема, на обробку землі, оцінюється судом як такий, що суперечить змісту самого права оренди та перешкоджатиме господарській діяльності ФГ «Вікторі-21», що є неприпустимим.

Подібне обмеження права відповідача на фактичне користування земельною ділянкою, що виникло на підставі договору оренди землі, який в силу положень ст. 204 ЦК України є правомірним, також не відповідає засадам цивільного судочинства (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 657/1211/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Представник позивача у поданій заяві не навів вмотивованих аргументів про те, яким чином вжиття заходів забезпечення позову у спосіб заборони користування (обробляти, засівати) земельною ділянкою позивача може практично забезпечити реальне та негайне виконання рішення суду у даній справі, предметом якої є немайнова вимога про розірвання договору оренди землі.

Порушуючи питання про заборону відповідачу обробляти земельну ділянку позивача, представник не наводить посилань на засоби доказування та підтверджені фактичні дані про ймовірний обробіток відповідачем цієї земельної ділянки у 2026 році, проведення посіву певних сільськогосподарських культур на них, тощо, зазначені відомості відсутні в матеріалах справи. Разом із цим, забезпечення позову у визначений заявником спосіб не узгоджується з метою вжиття заходів забезпечення позову, яка закріплена у ч. 2 ст.149 ЦПК України, у виді запобігання ускладненню чи унеможливленню виконання рішення суду або ефективному захисту, або поновленню порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, та предмету спору про розірвання договору оренди.

Тому, суд уважає непереконливими доводи заявника про істотне ускладнення або створення умов щодо неможливості в майбутньому виконання судового рішення у разі невжиття заходів забезпечення позову в даній справі.

Отже, наслідки вжиття заходів забезпечення позову, про які просить представник позивача (заборонити користуватися земельною ділянкою), будуть практично тотожними наслідкам, які б настали у разі вирішення судом спору на користь заявника у частині вимоги про розірвання договору оренди земельних ділянок. Із огляду на викладене, запропонований заявником до застосування судом захід забезпечення позову не є співмірним із предметом спору, який у даній справі виник між сторонами, і за своїм змістом й способом фактично є вирішенням спору по суті, що відповідно до наведеної норми ч. 10 ст. 150 ЦПК України, є неприпустимим.

Отже, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаний ним спосіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, ефективно здійснювати захист прав позивача, а вжиття заходів, про які просить заявник, фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог до вирішення спору по суті, тому відсутні законні підстави для вжиття заходів забезпечення позову на цій стадії розгляду справи.

За змістом ч. 11 ст. 153 ЦПК України, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Керуючись ст. ст. 2, 149, 150-153, 157, 260-261, 353, 354, ЦПК України, суддя

постановив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Касьяна Миколи Степановича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фермерського господарства «Вікторі-21» про розірвання договору оренди земельної ділянки - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання та підписання суддею.

Суддя В.В. Лященко