УХВАЛА

13 березня 2026 року

м. Київ

справа № 646/5033/25

провадження № 61-3236ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шандули Олександра Олексійовича на ухвалу Основ`янського районного суду

м. Харкова від 13 жовтня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 24 330,00 грн.

11 серпня 2025 року до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив з додатками.

Ухвалою судді від 18 вересня 2025 року відзив на позовну заяву був повернутий відповідачці без розгляду у зв`язку з тим, що в порушення приписів пункту 2 частини п`ятої статті 178 ЦПК України відповідачка не додала до свого відзиву на позовну заяву документ на підтвердження надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу.

09 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подала до канцелярії суду докази відправлення позивачу копії відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Основ`янського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2025 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 05 лютого

2026 року, залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 від 09 жовтня 2025 року про долучення до матеріалів справи доказів направлення відзиву, повернувши відповідачці опис вкладення до поштового відправлення 888

від 09 жовтня 2025 року, накладну АТ «Укрпошта» 888 від 09 жовтня 2025 року, фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 09 жовтня 2025 року на суму 80,00 грн., фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 09 жовтня 2025 року на суму 2,50 грн.

Залишаючи без розгляду заяву про долучення доказів, суд першої інстанції,

з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_1 та її представник не зверталися із заявою про поновлення строку на подання відзиву із зазначенням причини його поважності, не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подачі заяви про поновлення строку на подання відзиву.

11 березня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шандула О. О. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду на ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року (надійшла до суду 12 березня 2026 року), у якій представник заявника, посилаючись на порушення судами норм процесуального права просить суд скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій застосували надмірний формалізм та не врахували обставини тяжкого психічного захворювання ОСОБА_1 .

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шандули О. О. на ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року необхідно відмовити з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою Основ`янського районного суду м. Харкова від 11 червня 2025 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом. У якій зазначено строк відповідачу на подання відзиву 15 днів. Справу призначено до розгляду на 09 липня 2025 року.

20 червня 2025 року було видано доручення № 2913/2025-3942361 для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», яким було призначено ОСОБА_1 адвоката Шандулу О. С.

09 липня 2025 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Шандула О. О. через систему «Електронний суд» було подано клопотання про відкладення розгляду справи на інший день, у зв`язку із раніше призначеною справою у Індустріальному районному суді. Клопотання мотивовано тільки щодо відкладення розгляду справи.

Копію ухвали суду від 11 червня 2025 року ОСОБА_1 , відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримала

24 липня 2025 року, тому 15-денний термін на подання відзиву для неї спливав 08 серпня 2025 року, тобто у останній робочий день тижня, п`ятницю.

11 серпня 2025 року до суду від ОСОБА_1 з пропуском встановленого судом процесуального строку надійшов відзив з додатками, який було складено адвокатом 09 серпня 2025 року, тобто у суботу.

Ухвалою від 18 вересня 2025 відзив на позовну заяву був повернений відповідачці без розгляду у зв`язку з тим, що в порушення приписів пункту 2 частини п`ятої статті 178 ЦПК України відповідачка не додала до свого відзиву на позовну заяву документ на підтвердження надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу.

09 жовтня 2025 ОСОБА_1 подала до канцелярії суду докази відправлення позивачу копії відзиву на позовну заяву.

Однак, разом з вказаними документами відповідачка не подала сам відзив на позов та не звернулася з заявою про поновлення пропущеного нею строку на подачу відзиву.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами першою-четвертою статті 127 ЦПК України встановлено, шо суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Відповідно до частини сьомої статті 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Суд апеляційної інстанції вірно вказав, що ОСОБА_1 всупереч нормі статті 127 ЦПК України разом з документами не надала до суду відзив, який їй було повернуто без розгляду, та відповідну обґрунтовану заяву про продовження встановленого судом строку, з наданням відповідних доказів на підтвердження поважних причин його пропуску, а тому у суду першої інстанції не було процесуальних підстав для вирішення цього питання щодо продовження процесуальних строків, а також - підстав для самостійного його розгляду, з огляду на відсутність самого відзиву, тобто за безпредметністю цього питання.

Можливість поновлення процесуальних строків виникає у тому разі, коли

у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії

є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи

в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

Водночас, як зазначив Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22, застосовуючи процесуальні норми, потрібно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом.

Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що оскільки відповідачка не зазначила причин пропуску цього строку, його поважності, не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подачі заяви про поновлення строку на подання відзиву, заява

ОСОБА_1 від 09 жовтня 2025 року про долучення до матеріалів справи доказів підлягає залишенню без розгляду.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним представником заявника у апеляційний скарзі, які обґрунтовано відхилені судом апеляційної інстанції, та не дають підстав для висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шандули Олександра Олексійовича на ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк