Єдиний унікальний номер 205/9667/25
Єдиний унікальний номер 205/9667/25
Провадження № 6/205/71/26
УХВАЛА

21 лютого 2026 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29 липня 2025 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2026 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

09 лютого 2026 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29 липня 2026 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2026 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яку зареєстровано судом 11 лютого 2026 року.

У своїй заяві заявник зазначив, що рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29 липня 2025 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2026 року, з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. На виконанні в Солом`янському ВДВС м. Києва перебуває виконавче провадження з виконання судового наказу судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/11802/24, в якому заявник є боржником. Протягом 2025 року ним сплачувалися аліменти. Сплата заявником неустойки (пені) у розмірі 35 756 грн. 22 коп. є надмірним фінансовим тягарем, оскільки він не має можливості одним платежем сплатити кошти через те, що здійснює постійний догляд за своєю бабою, ОСОБА_3 , 1936 року народження. Через здійснення постійного догляду він не має можливості влаштуватися на роботу, а кошти сплачені в рахунок аліментів були надані йому його бабою ОСОБА_3 . Також зазначив, що за останні 18 місяців мав тимчасовий дохід за період з березня 2024 року по липень 2024 року, нерухомим або рухомим майном не володіє, що свідчить про його незадовільний майновий стан. Заборгованість зі сплати аліментів виникла через його необізнаність про наявність судового наказу. Просив суд розстрочити виконання рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29 липня 2025 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2026 року, на 12 місяців, встановивши графік платежів у рівних частинах по 2 979 грн. 69 коп. щомісячно.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового розгляду повідомлена належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направила.

Перевіривши матеріали справи, ознайомившись із заявою, суд вважає, що заява про розстрочення виконання рішення не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2026 року, позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено і стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2024 року по березень 2025 року у розмірі 35 756 грн. 22 коп.

Як визначено статтею 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 статті 435 ЦПК України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Приписами ч. 4 ст. 435 ЦПК України встановлено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:ступінь вини відповідача у виникненні спору;щодо фізичної особи - тяжке захворювання його самої або членів його сім`ї, його матеріальний стан;стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тлумачення положень вищевказаної правової норми дає підстави дійти висновку, що питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду або його зміну може бути розглянуто у випадках, що обумовлені об`єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення.

Відстрочка виконання рішення означає перенесення виконання на інший час, а розстрочка надання можливості виконання рішення по визначених частинах у встановлені строки. Питання про відстрочку або розстрочку виконання може вирішуватися судом у порядку статті 267 ЦПК України або після відкриття виконавчого провадження

У відповідності до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачеві, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

За усталеною практикою Європейського суду виконання остаточних обов`язкових рішень національних судів становить невід`ємну частину провадження справи.

Європейський суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Рішенням Суду у справі Глоба проти України №15729/07 від 05.07.2012 року суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися цивільними судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19, який згідно положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень.

Заявником до своєї заяви про розстрочку виконання рішення суду про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не було долучено доказів неможливості ним виконати рішення суду. Зокрема, жодних доказів, які би давали підстави стверджувати про скрутне матеріальне становище чи неможливість отримувати дохід, заявником не надано. Копія висновку від 30 червня 2025 року про потребу ОСОБА_3 у догляді на непрофесійній основі судом була оцінена при розгляді справи разом з довідкою про доходи ОСОБА_1 , та яка сама по собі не є свідченням того, що ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за своєю бабою, ОСОБА_3 , адже рішення, що саме заявника призначено особою, яка такий догляд здійснює, до матеріалів справи не долучено.

Крім цього, заявником було свідомо вчинено вибір на, як він стверджує, догляд за своєю бабою, що має наслідком неможливість ним отримання доходу, що не може бути підставою для порушення балансу прав малолітньої дитини, батьком якої є ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду, оскільки заявником не надано судові належних та допустимих доказів щодо його скрутного фінансового стану, відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України, та неспроможності виконання судового рішення, тому суд приходить до висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 2, 18, 81, 435 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29 липня 2025 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2026 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, заінтересована особа ОСОБА_2 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: