Провадження № 2/761/6678/2026
10 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Романишеної І.П.,
за участі секретаря Решти Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення недоотриманої суми пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом, -
У грудні 2025 року ОСОБА_1 (далі по текст - позивач) звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач) про стягнення недоотриманої суми пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом.
Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви.
Відповідно до позовних вимог просила суд: стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , у розмірі 160342,62 грн.; стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати по сплаті судового збору.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 29 листопада 2021 року Окружним адміністративним судом м. Києва прийнято рішення у справі N 640/3554/21 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, яким позовні вимоги задоволено, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату гр. ОСОБА_2 пенсії. Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується відомостями свідоцтва про смерть. Позивач є дружиною ОСОБА_2 згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу. Згідно до заповіту зареєстрованого в реєстрі N 7-195 та довідки від 05 грудня 2024 року N 6615/02-14 виданої Першою Київською державною нотаріальною конторою вбачається, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею до майна померлого чоловіка ОСОБА_2 . Після смерті чоловіка, позивач звернувся до відповідача із запитом щодо можливості отримання неотриманих коштів на виконання рішення суду, однак відповідач повідомив, що у відповідності до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплати пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина(чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сумі в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Згідно до розрахунків сума невиплаченої пенсії на виконання рішення суду у справі N 640/3554/21 становить 160342,62 грн. З даною відмовою позивач не погоджується, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2025 року справу передано для розгляду судді Левицькій Т.В.
Ухвалою суду від 19.12.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
26.12.2025 року через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 14.01.2026 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 17.02.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання представник позивача та позивач не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, правом подачі відзиву на позов не скористався.
У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторін
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
З урахуванням неявки всіх учасників справи у судове засідання, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення - 10.03.2026 року, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.09.2022р., справа № 1519/2-5034/11.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, встановлені судом.
ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується відомостями, які містяться у свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , копія якого міститься в матеріалах справи.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
З довідки, виданої Першою Київською державною нотаріальною конторою 05.12.2024 року № 6615/02-14 вбачається, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею до майна померлого чоловіка ОСОБА_2 за заповітом.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.11.2021 року у справі N 640/3554/21, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01.04.2019 року на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 30.09.2020 року № 21/3/2-9/878-1353. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_2 з 01.04.2019 року на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 30.09.2020 року № 21/3/2-9/878-1353, з урахуванням проведених виплат.

Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 04.11.2025 року на адвокатський запит представника позивача, ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні і отримував пенсію згідно із Законом України N?2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Головним управлінням виплату пенсії ОСОБА_2 припинено у зв?язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з матеріалами архівної пенсійної справи ОСОБА_2 у липні 2022 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2021 у справі N?640/3554/21 Головним управлінням було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 в порядку, встановленому судовим рішенням, та здійснено нарахування коштів в сумі 160342,62 грн. Виплата недоотриманої у зв?язку зі смертю стягувача суми коштів, нарахованої на виконання рішень суду, здійснюється на підставі рішення суду про заміну сторони виконавчого провадження в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, виділених для погашення заборгованості за рішеннями суду.

Згідно наданого відповідачем розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою № СБ 5254, пенсіонер ОСОБА_2 , сума виплати на підставі рішення суду становить 160 342, 62 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно за ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

У разі смерті пенсіонера його сім`ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.

Стаття 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачає, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

З системного аналізу вищевказаних норм права слідує, що нарахована особі пенсія, яка не була виплачена, у разі смерті такої особи переходить в порядку спадкування до її спадкоємців.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Тлумачення ст. ст. 1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. При цьому необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання відповідних сум.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст цього права становлять можливості власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому на зміст права не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Права і свободи людини та їх гарантії, відповідно до ст. 3 Конституції України, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

З системного аналізу викладених вище норм права, суд вважає, що право позивача на володіння, розпоряджання власним майном у вигляді спадщини, в яку входить недоотримана пенсія згідно рішення суду, яке набрало законної сили, після смерті її чоловіка порушено з боку відповідача.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем в ході розгляду справи розрахунок позивача не спростовано та не надано з цього приводу будь-яких належних доказів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 160 342, 62 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 282, 74 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст. ст. 317, 319, 1212, 1216, 1217, 1220, 1221, 1223, 1265, 1268 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008р. № 7, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення недоотриманої суми пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії, яка набута в порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , у розмірі 160 342, 62 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 282, 74 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ;

Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві адреса 04053, Україна, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок, 16, .

Повний текст рішення складено 10.03.2026 року.

СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА