Провадження номер № 2/0186/156/26
Справа № 186/1863/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м.Шахтарське.

Шахтарський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Янжули С.А.,

при секретарі - Лиман Н.П.,

з участю:

представника позивача - Шепелєвої І.О.,

представника відповідачів - адвоката Пугачова Є.К.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Шахтарському в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в режимі ВКЗ цивільну справу за позовною заявою Шахтарського міського житлово-комунального підприємства до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2024 року в провадження Першотравенського (нині Шахтарського) міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Першотравенського (нині Шахтарського) міського житлово-комунального підприємства до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті комунальні послуги.

06 лютого 2026 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог.

В обґрунтування позову зазначив, що між Першотравенським МЖКП та відповідачами встановлені фактичні цивільно-правові відносини з приводу надання комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Боржники не відмовлялися від споживання послуг у встановленому порядку, але не виконують зобов`язання з оплати.

Відповідачі у справі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг, які надаються Першотравенським міським житлово-комунальним підприємством.

Згідно даних бухгалтерського обліку абонентського відділу позивача сума заборгованості за централізоване опалення за період з 01 листопада 2017 року по 01 листопада 2024 року становить 34 063,30 гривень, за централізоване водопостачання та водовідведення за період з 01 лютого 2022 року по 01 листопада 2024 року - 60 472,48 гривень, за поводження з ТПВ за період з 01 квітня 2014 року по 01 листопада 2024 року - 6 401,61 гривень, за абонентське обслуговування за період з 01 лютого 2022 року по 01 листопада 2024 року - 890,19 гривень, а всього: 101 827,58 гривень.

Послуги були надані в повному обсязі та належної якості. Скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідачів на адресу підприємства не надходило. Отже, споживачі зобов`язані оплатити спожиті послуги, а виконавець має право вимагати від боржника виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Відповідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до вимог статті 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з положеннями статті 68 Житлового кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Позивачем неодноразово здійснювались заходи досудового врегулювання спору: щомісячно на адресу відповідачів надсилається рахунок з детальним поясненням нарахувань за поточний місяць, де зазначена сума накопиченої відповідачами заборгованості. Вказані заходи не дали жодних результатів. Відповідачі продовжують ігнорувати свої зобов`язання.

Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму боргу за спожиті комунальні послуги в розмірі 101 827,58 гривень та судові витрати по справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовільнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилається на те, що в даній квартирі з 2000 року ніхто не проживає, комунальними послугами не користується, рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/349/16-ц встановлено, що в даній квартирі ніхто не проживає, квартира знаходиться у непридатному для проживання стані, відповідачі послугами позивача не користуються. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду з даним позовом. Його довірителі не зверталися до МЖКП із заявами про перерахунок боргу, оскільки в квартирі не проживають. На даний час ОСОБА_1 знялася з реєстрації за вказаною адресою.

Відповідач ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні позову, підтримує думку свого представника.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлені, відзив на позовну заяву не надали.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку.

За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1).

Рішенням Шахтарської міської ради №40-41/VІІІ від 10 лютого 2025 року перейменовано Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство на Шахтарське міське житлово-комунальне підприємство.

Дійсно, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності №402288269 підтверджується, що квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності нікому не належить, тобто є комунальною власністю.

В даній квартирі з зареєстровані станом на 21 жовтня 2024 року: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №5036 від 21 жовтня 2024 року.

Затрати на утримання та обслуговування вказаного будинку по наданню відповідачам комунальних послуг, а саме: централізованої подачі питної води, централізованого опалення, водовідведення та вивіз ТПВ несе Шахтарське міське житлово-комунальне підприємство.

Розрахунком по абоненту - квартири АДРЕСА_1 підтверджується, що заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг становить: за централізоване опалення за період з 01 листопада 2017 року по 01 листопада 2024 року становить 34 063,30 гривень, за централізоване водопостачання та водовідведення за період з 01 лютого 2022 року по 01 листопада 2024 року - 60 472,48 гривень, за поводження з ТПВ за період з 01 квітня 2014 року по 01 листопада 2024 року - 6 401,61 гривень, за абонентське обслуговування за період з 01 лютого 2022 року по 01 листопада 2024 року - 890,19 гривень, а всього: 101 827,58 гривень.

Відповідачі не відмовлялися від споживання вказаними послугами у встановленому порядку, доказів зворотного не надано.

Крім того, відповідачі періодично сплачували за надані комунальні послуги, що підтверджується розрахунком боргу, тобто прийняла умови Типового Індивідуального Договору про надання комунальних послуг позивачем.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення, збору та вивозу твердих побутових відходів за місцем проживання відповідачів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (ч.1 ст. 6 Закону).

Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором (пп. 1, 5, 11).

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином Законом України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Наведені приписи закону свідчать про обов`язковість договору про надання житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість останнього відмовитись від укладання договору, а сам договір є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення такого у договорі або законі не висловив заперечень проти договору у формі мовчання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі N 646/834/17.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з частини першої статті 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов`язки випливають з дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства.

Відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року по справі №463/6799/18. Зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 7 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, в силу ч.ч. 1,3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Встановлення тарифів на комунальні послуги відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування.

Індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що послуги позивачем в зазначеному будинку надаються постійно та за тарифами, які встановлені уповноваженими органами, в той же час відповідачі від надання зазначених послуг не відмовлялися, будь-яких актів/претензій щодо неналежної якості послуг або відсутності послуг не надсилали, із заявами про здійснення перерахунку за надані комунальні послуги до позивача не зверталися. Таким чином, об`єкт забезпечується діями позивача відповідними послугами, а відповідачі, які зареєстровані в зазначеному житловому приміщенні, користуються житлово-комунальними послугами, наданими позивачем, є їх споживачами.

Виходячи з викладеного, відповідачі повинні виконувати обов`язок по оплаті наданих послуг, а тому суд погоджується з доводами позивача.

Таким чином, факт порушення відповідачами зобов`язань щодо своєчасної оплати за надані житлово-комунальні послуги встановлений, а наявність непогашеної заборгованості перед виконавцем послуг Шахтарським МЖКП підтверджений матеріалами справи.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/349/16-ц від 01 листопада 2016 року, на яке посилається представник відповідача, в цивільній справі за позовом виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах, та як законний представник малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, встановлено, що позивач звертався до суду з даним позовом посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_2 знаходиться на першому поверсі крупнопанельного будинку, з 1999 року ніхто не мешкає в даній квартирі, та зі слів сусідів квартира знаходиться в антисанітарному стані. Вищевикладені факти свідчать про вибуття всіх відповідачів на постійне місце проживання до інших населених пунктів або до іншого житла в цьому ж населеному пункті. Тому, просив визнати всіх відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Однак, в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, було також встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , надали суду заперечення, в яких зазначили, що в зв`язку з хворобою батьків чоловіка виникла необхідність виїзду до с.Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, для догляду за ними. Але ОСОБА_3 та її діти залишалися зареєстрованими у АДРЕСА_3 . Іншого житла ні ОСОБА_3 , ні її чоловік не мають. Постійним місцем проживання є квартира у якій ОСОБА_3 зареєстрована. В зазначеній квартирі залишилася проживати ОСОБА_2 . Квартира потребує ремонту і тому вона приступила до ремонту квартири. В зв`язку з ремонтом, квартира прийняла вигляд не антисанітарії, а безлад ремонтного характеру, що є невідмінною частиною ремонтних робіт. Але, в зв`язку з різким коливанням цін на будівельні товари та мінімальною заробітною платою, ремонт квартири затягнувся і тому квартира знаходиться у стані ремонту. ОСОБА_3 працює у місті Першотравенську Дніпропетровської області у міській лікарні, але знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох річного віку, до 09 травня 2017 року. ОСОБА_2 працює у міській лікарні і крім зазначеної квартири іншого житла не має. Крім того вона несе всі обов`язки як наймач квартири по утриманню квартири. За її кошти вона ремонтує квартиру, незважаючи на те, що власником квартири вона не є.

Тобто, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заперечували проти того, що їх визнали такими, що втратили право користування житловим приміщенням, пояснювали, що іншого житла не мають, роблять в квартирі ремонт, несуть всі обов`язки по утриманню квартири.

Крім того, у разі, якщо відповідачі не проживають за зареєстрованим місцем проживання, вони мають право звернутися до Шахтарського МЖКП із відповідними заявами, додавши відповідні докази не проживання за місцем реєстрації, для здійснення перерахунку за спожиті комунальні послуги, зокрема за вивіз ТПВ та водопостачання, однак, даною можливістю відповідачі не скористалися.

Стосовно заперечень представника відповідача проти позову з посиланням на пропуск позивачем строку позовної давності, суд приходить до наступного.

У відповідність ст.ст.256, 257 та 267 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Шахтарське МЖКП звернулося до суду з позовом 05 листопада 2024 року, просить стягнути заборгованість за спожиті комунальні послуги з відповідачів: за централізоване опалення за період з 01 листопада 2017 року по 01 листопада 2024 року в розмірі 34 063,30 гривень, за централізоване водопостачання та водовідведення за період з 01 лютого 2022 року по 01 листопада 2024 року в розмірі 60 472,48 гривень, за поводження з ТПВ за період з 01 квітня 2014 року по 01 листопада 2024 року в розмірі 6 401,61 гривень, за абонентське обслуговування за період з 01 лютого 2022 року по 01 листопада 2024 року в розмірі 890,19 гривень, а всього стягнути: 101 827, 58 гривень, представником відповідачів заявлено про застосування до вказаної позовної вимоги строку позовної давності, позивачем не надано ніяких доказів поважності причин пропуску позовної давності, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів на користь позивача суми боргу за опалення за період з 01 листопада 2017 року по 01 листопада 2021 року та за вивіз ТПВ за період з 01 квітня 2014 року по 01 листопада 2021 року.

Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01 листопада 2021 року по 01 листопада 2024 року, за вирахуванням вищезазначених сум, суд приходить до наступного.

Позивачем за вказаний період нараховано:

за опалення - 16 967,97 гривень, відповідачами сплачено 0,00 гривень = 16 967,97 гривень;

за водопостачання та водовідведення - 60 472,48 гривень, відповідачами сплачено 0,00 гривень = 60 472,48 гривень;

за вивіз ТПВ - 1 778,30 гривень, відповідачами сплачено 0,00 гривень = 1 778,30 гривень;

за абонентське обслуговування - 890,19 гривень.

Таким чином, заборгованість відповідачів перед позивачем за спожиті комунальні послуги в межах строку позовної давності становить 80 108,94 гривень.

В зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково на 79% від заявленої ціни позову, з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір по справі в розмірі 2 392,12 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 6, 9, 18, 76, 77, 78, 79, 80, 89, 258, 263, 264 ЦПК України, ст.ст.509, 526, 256, 257, 267 ЦК України, ЗУ " Про житлово - комунальні послуги", - суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги Шахтарського міського житлово-комунального підприємства до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті комунальні послуги - задовільнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Шахтарського міського житлово-комунального підприємства борг за спожиті комунальні послуги:

- за централізоване опалення за період з 01 листопада 2021 року по 01 листопада 2024 року в розмірі 16 967,97 гривень,

- за централізоване водопостачання та водовідведення за період з 01 лютого 2022 року по 01 листопада 2024 року в розмірі 60 472,48 гривень,

- за поводження з ТПВ за період з 01 листопада 2021 року по 01 листопада 2024 року в розмірі 1 778,30 гривень,

- за абонентське обслуговування за період з 01 лютого 2022 року по 01 листопада 2024 року в розмірі 890,19 гривень,

а всього стягнути: 80 108 (вісімдесят тисяч сто вісім) гривень 94 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь Шахтарського міського житлово-комунального підприємства в розмірі 797 (семиста дев`яноста семи) гривень 37 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь Шахтарського міського житлово-комунального підприємства в розмірі 797 (семиста дев`яноста семи) гривень 37 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь Шахтарського міського житлово-комунального підприємства в розмірі 797 (семиста дев`яноста семи) гривень 37 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Інформація про учасників справи.

Позивач: Шахтарське міське житлово-комунальне підприємство, , місцезнаходження юридичної особи: вул.Молодіжна, буд.12, м.Шахтарське, Синельниківського району, Дніпропетровської області.

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована по АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду виготовлений 16 березня 2026 року.

Суддя: С.А.Янжула.