ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3701/26 Справа № 203/7871/25 Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Никифоряка Л.П.,Космачевської Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

- за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги»,

на рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 05 грудня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

29.10.2025 року позивач, ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» (), пред`явило через суд зазначений позов до ОСОБА_1 на предмет стягнення заборгованості в сумі 23 607,20 грн. за липень 2024 року, 3% річних за період з 08 серпня 2025 року по 18 вересня 2025 року в сумі 788,95 грн., та інфляційного збільшення за період з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2025 року в сумі 3226,27 грн., обґрунтовуючи такі вимоги, що між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 01 січня 2019 року укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 5383 та 01 січня 2019 року укладений між АТ «Донецькій електромережі» та ФОП ОСОБА_1 договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 5383, для проведення розрахунків за якими відповідачу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , оскільки відповідач приєднався до умов публічного договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції «Універсальна» постачальника універсальних послуг ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» для малих непобутових споживачів, як малий непобутовий споживач, шляхом споживання електричної енергії та оплати рахунку за електричну енергію, здійснивши попередню оплату в розмірі 5891,00 грн., проте в порушення зобов`язань відповідачем оплата не здійснена, тому, встановивши за даними ЄДРПОУ, що 23 лютого 2017 року внесений запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , позивач пред`явив цей позов до відповідача, як фізичної особи, в порядку цивільного судочинства про стягнення загального боргу в сумі 27622,42 грн. та судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Центрального районного суду міста Дніпра від 05 грудня 2025 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію відмовлено в повному обсязі.

Судові витрати віднесено на рахунок позивача.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

09.01.2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування Центрального районного суду міста Дніпра від 05 грудня 2025 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 5383, був укладений сторонами шляхом приєднання відповідача до розробленого позивачем договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, розміщеного на його офіційному веб-сайті, за фактом споживання нею електричної енергії і проведеної сплати, без оформлення окремого письмового договору на підтвердження існування між сторонами договірних правовідносин, який би містив персоніфіковані дані та особистий підпис відповідача.

Таким чином, відсутність окремого письмово оформленого договору між позивачем ТОВ «Донецькі енергетичні послуги», як постачальником, та відповідачем ОСОБА_1 , як споживачем, не позбавляє відповідача обов`язку оплатити наданих позивачем послуг з постачання електричної енергії.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 27622,42 грн., що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Нежитлове приміщення (будівля універмагу) по АДРЕСА_1 на підставі рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 29 липня 2011 року № 2- 993/2011 належить на праві власності ОСОБА_2 , про що 02 вересня 2011 року Селидівським бюро технічної інвентаризації проведена реєстрація права власності та до матеріалів справи долучений до матеріалів справи витяг про державну реєстрацію прав.

За офіційними даними відповіді з ЄДРПОУ від 05 грудня 2025 року № 2092937 ОСОБА_1 був зареєстрований як суб`єкт господарської діяльності фізична особа підприємець з 16 червня 2004 року до 23 лютого 2017 року, коли остаточно внесений запис про припинення підприємницької діяльності.

За встановлених обставин суд відхиляє доводи позивача про укладення 01 січня 2019 року з суб`єктом господарювання - ФОП ОСОБА_1 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послу № 5383, оскільки такого суб`єкту господарювання на 01 січня 2019 року не існувало.

Дійсно, до матеріалів справи долучений текст публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, протее вказаний договір не містить жодних даних про дату публікації такого договору про приєднання, тоді як на офіційному сайті https://dn.yasno. cоm.ua містяться різні договори з різними умовами, з посиланням не на дату публікації, а на дату припинення дії редакції договору, у зв`язку з чим незрозуміло на яких сааме умовах, за твердженням позивача, приєднався до цього договору ФОП ОСОБА_1 та чи були чинними відповідні умови на 01 січня 2019 року.

Так, за умовами пункту 1.1 долученої редакції договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі договір) ТОВ Донецькі енергетичні послуги», договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору.

Згідно із пунктами 2.1, 2.2, за договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії.

Датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні (пункт 3.4 договору).

Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови цього Договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві- приєднанні (пункт 13.1 договору).

Крім того, вказаним договором у п.13.7 передбачено, що у разі якщо об`єкт споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), відповідальність за наявність та належне оформлення такої згоди покладається на особу, що подала заяву-приєднання.

Разом з тим, жодних доказів того, що ФОП ОСОБА_1 ініційовано приєднання до умов договору на умовах комерційної пропозиції «Універсальна» відповідно до заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг для малих непобутових споживачів, матеріали справи не містять та таких доказів позивачем не надано.

Позивачем не надано суду та не долучалося до матеріалів справи відповідної заяви -приєднання, тим більш з визначеною датою її підписання ФОП ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд відхиляє доводи представника позивача про укладення договору шляхом приєднання і фактичного споживання електричної енергії з 01 січня 2019 року саме ФОП ОСОБА_1 , як такі, що не доведені належними, допустимим та достатніми доказами згідно ст.ст. 77, 78 ЦПК України.

Так само позивачем не надано жодних доказів того, на підставі чого і на підставі яких даних позивачем відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , не надана суду і виписка по такого особовому рахунку.

Посилання представника позивача в підтвердження фактичного укладення договору між позивачем та відповідачем 01 січня 2019 року на здійснену оплату 10-11 січня 2019 року в сумі 5891,00 грн. з призначенням платежу «попередня плата за активну електричну енергію, ФОП ОСОБА_1 , договір № 5383, суд відхиляє, оскільки вказана виписка не містить даних про рахунок, з якого здійснена оплата, тим більш даних, що такий рахунок належить ФОП ОСОБА_3 чи просто особисто відповідачу ОСОБА_4 , натомість ФОП ОСОБА_1 не міг здійснювати жодних платежів як приватний підприємець, оскільки підприємницька діяльність припинена.

Саме пособі надходження коштів оплати не свідчить про укладення договору з суб`єктом господарської діяльності за відсутності юридичних даних про платника сукупно з відсутністю підписаної заяви-приєднання до публічного договору.

Також, в матеріалах справи наявна відповідь АТ «ДТЕК Донецькій електромережі», як оператора системи розподілу, від 22 вересня 2025 року за вих. № 64/10721-вих., на запит позивача, про те, що на теперішній час між АТ «Донецькі електромережі» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) укладений та діє договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 5383 від 01 січня 2019 року до об`єкту нежитлової будівлі, магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ЕІС-код точки обліку: 62Z440, дозволена/приєднана потужність: 16,3 кВт.

Разом з тим, жодних доказів того, що вказаним оператором систем розподілу укладений вказаний договір саме з ФОП ОСОБА_1 та що саме з цим суб`єктом господарювання оформлювалась заява-приєднання та оформлювався паспорт точки/точок розподілу електричної енергії за об`єктом, як обов`язкова умова постачання електричної енергії, визначена Правилами роздрібного ринку електричної енергії.

Крім того, акт прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) між ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» до ФОП ОСОБА_1 за липень 2024 року, датований 31 липня 2024 року, де зазначені покази приладу обліку та різниця показників не підписаний малим непобутовим споживачем, як і відсутні докази фактичного направлення цього акту споживачу за його адресою, що має бути визначена у заяві-приєднання, у зв`язку з чим такий акт не може безумовно підтверджувати споживання електричної енергії за цим об`єктом саме ФОП ОСОБА_1 чи відповідачем як фізичною особою.

Одночасно суд звертає увагу на те, що за офіційними даними Донецької ОВА з 01 липня 2024 року розпочалася повна евакуація з м. Селидове через постійні обстріли військами рф, пошкодження ключових об`єктів цивільної інфраструктури, а в серпні в місті почалися запеклі бої, у зв`язку з чим суд, за відсутності даних про підписання споживачем акту прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) від 31 липня 2024 року, критично оцінює доводи позивача про фактичне постачання у нежитлову будівлю магазину електричної енергії у заявленому у позовній заяві обсязі.

Зважаючи на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведені обставини наявності укладеного з відповідачем договору, на підставі якого з січня 2019 року здійснювалось постачання електричної енергії до нежитлової будівлі (магазину), що на праві власності належить іншій особі ще з 2011 року, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний: 1) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 2) надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; 3) дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; 4) врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; 5) надавати стороні, з якою укладено договір про постачання/купівлю-продаж електричної енергії, інформацію про сумарну номінальну потужність споживання електричної енергії своїх електроустановок, якщо технічна спроможність таких установок може забезпечити споживання в обсязі 600 ГВт·год на рік та вище.

Доводи апеляційної скарги спростовуються тим, що матеріали справи не містять доказів укладення з відповідачем договору, на підставі якого з січня 2019 року здійснювалось постачання електричної енергії до нежитлової будівлі (магазину), що на праві власності належить іншій особі ще з 2011 року.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 05 грудня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: