ЛУГИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
Справа № 281/588/25
Провадження по справі 2/281/57/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року селище Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участю:

секретаря судових засідань Островської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань в селищі Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

До Лугинського районного суду Житомирської області надійшла цивільна справа за позовом представника позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Спадщину після його смерті прийняла дружина ОСОБА_4 , однак за життя не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка на день смерті постійно проживала в АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 доводиться рідним сином померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їм майно, а саме:на земельні ділянки, розташовані на території Бовсунівської с/р, та на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Бовсуни" Бовсунівської сільської ради Коростенського району, Житомирської області без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), згідно сертифіката на право на земельну частку (пай).

Позивач не може оформити право на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно.

Позивач змушений звернутись з даним позовом, оскільки позасудовим шляхом здійснити захист своїх спадкових прав та оформити їх він не може.

Ухвалою суду від 31.10.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання, витребувано копію спадкової справи.

13.01.2026 року до суду надійшла копія спадкової справи № 40/2014 на майно померлої ОСОБА_4

29.01.2026 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника, проти задоволення позову не заперечує.

За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. ст. 191 ч. 2, 247 ЦПК України.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 72 років в с. Солов`ї, Лугинського району, Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 11.04.2005 року.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 82 років в с. Сокорики, Коростенського району, Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 08.01.2014 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були одруженими та є батьками позивача, що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_3 від 20.07.1954 року, копією свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 29.07.1964 року.

ОСОБА_4 на момент смерті дійсно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , з нею на момент смерті ніхто не проживав та зареєстрований не був, що підтверджується довідкою № 600 від 17.06.2014 року.

27.06.2013 року ОСОБА_4 склала заповіт № 11, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося та все те, що ще буде належати їй на час смерті, а також належні їй майнові права та обов`язки на час смерті заповіла ОСОБА_1 .

Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Лугинською райдержадміністрацією на території Бовсунівської сільської ради Лугинського району Житомирської області, на ім`я ОСОБА_3 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП "Бовсуни" Бовсунівської сільської ради Лугинського району серії ЖТ № 0214755 від 08.10.1997 року, реєстраційний № 1620. Взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0214755 виданого на ім`я ОСОБА_3 , державний акт на право власності на земельну ділянку станом на 01.01.2013 року не видавався. Зазначені обставини підтверджуються листом Відділу №3 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин № 2019/35-25 від 27.06.2025 року, копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0214755 від 08.10.1997 року.

ОСОБА_4 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 081776 та проведена нормативна грошова оцінка земельних діланок, що підтверджується також витягами із технічної документації від 27.10.2025 року.

19.06.2014 року була зареєстрована спадкова справа № 40/2014 до майна померлої ОСОБА_4 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37668739 від 19.06.2014 року.

10.10.2025 року листом № 634/02-14 приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Можарівська Н.В. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі того, що не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно, рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 ЦК України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004.

Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Отже, у разі наявності заповіту саме спадкоємець, визначений заповітом, має переважне право на спадкування.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом визнання права. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Якщо спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Згідно статті 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійснені державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів державної влади, ради міністрів АРК, органів місцевого самоврядування.

Суд, враховує, що відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини за заповітом не звернулись. У позивача відсутня можливість у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке увійшло до складу спадщини, тому суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 255, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , в порядку спадкування за заповітом право власності на земельні ділянки, а саме: площею 2,3336 га кадастровий номер :08:000:0288 та площею 0,2623 га кадастровий номер 0:07:000:0228 цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані: Житомирська область, Коростенський район (до ліквідації Лугинський), Бовсунівська с/р, що належали ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Бовсуни" Бовсунівської сільської ради Коростенського району, Житомирської області без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0214755, який видано Лугинською районною державною адміністрацією 08.10.1997 року, що належало ОСОБА_3 , чоловіку спадкодавиці, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Галина Свинченко