Провадження № 2/686/805/26
11 березня 2026 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі : головуючого судді Заворотної О.Л.,
секретаря судового засідання Сікори Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький в порядку ст. 247 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказало, що 04.11.2022 між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6120139, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору.
Однак, відповідач своїх обов`язків за угодою не виконує, оскільки кредитні кошти витратив та не повертає, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становить 7240 грн., а саме:
-заборгованість за тілом кредиту - 2000 грн.;
-заборгованість за відсотками 4860 грн.;
-заборгованість за комісією - 380 грн.
30.01.2023 ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір про відступлення права вимоги № 89-МЛ, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 6120139.
У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість, а також понесені судові витрати.
Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, у випадку неявки відповідача, просить провести заочний розгляд справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав.
За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 04.11.2022 між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 6120139, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 2000 грн., на строк 105 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Сторони погодили наступні умови кредитування:
П.1.3. кредит надається загальним строком на 105 днів з 04.11.2022 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.
П.1.3.1 пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 19.11.2022 (рекомендована дата платежу).
П. 1.3.2 поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 17.02.2023 (дата остаточного погашення заборгованості).
П. 1.4 позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 19.11.2022 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 17.02.2023 (останнього дня строку кредитування).
П. 1.5.1 комісія за надання кредиту становить 380 грн., яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
П.1.5.2 проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 600 грн., які нараховуються за ставкою 2,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
П.1.5.2 проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 5400 грн., які нараховуються за ставкою 3,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду.
Згідно п.2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок з використанням платіжної карти 516874*13.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням № 86248457 від 04.11.2022.
Станом на 30.01.2023 заборгованість відповідача становить 7240 грн., а саме:
-заборгованість за тілом кредиту - 2000 грн.;
-заборгованість за відсотками 4860 грн.;
-заборгованість за комісією - 380 грн.
30.01.2023 ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір про відступлення права вимоги № 89-МЛ, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6120139 від 04.11.2022.
Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором № 6120139 від 04.11.2022 в сумі 7240 грн., в т.ч. заборгованість за тілом кредиту 2000 грн. заборгованість за відсотками 4860 грн., заборгованість за комісією - 380 грн.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Щодо стягнення комісії в розмірі 380 грн.
За змістом ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
З урахуванням принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.
Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку (фінансової установи), виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.12.2019 року в справі № 524/5152/15.
ТзОВ «Мілоан» відповідно до п. 1.5.1 договору про споживчий кредит № 6120139 від 04.11.2022 здійснено нарахування: комісії за надання кредиту в сумі 380 грн.
Враховуючи вищевикладене, умови договору № 6120139 від 04.11.2022 щодо сплати комісії в розмірі 380 грн. за надання кредиту є нікчемними, а вимоги щодо стягнення заборгованості за комісією в сумі 380 грн. задоволенню не підлягають.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором: № 6120139 від 04.11.2022 в розмірі 6 860 грн. 00 коп., з яких: 2000 грн. заборгованості за тілом кредиту; 4860 грн. заборгованості за відсотками.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Верховний Суд у справі N922/3812/19 висловив позицію про те, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
В постанові N908/2702/21від 12.01.2023 Верховний Суд також зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору не повинен бути не пропорційним до предмета спору. Суд із врахуванням конкретних обставин, зокрема і ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Надання правової допомоги позивачу здійснювало АО «Апологет» на підставі договору про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025, ордеру серія ВС № 1408806 від 20.10.2025.
Згідно акту наданих послуг № Д/6006 про надання правничої допомоги від 22.10.2025 надано правову допомогу на загальну суму 8000 грн. Згідно детального опису наданих послуг від 22.10.2025 АО «Апологет» надана правнича допомога, а саме, усна консультація, ознайомлення із документами, погодження правової позиції, складання позовної заяви, подання заяви до суду від імені клієнта.
Дослідивши зміст наданої адвокатом професійної правничої допомоги, оцінивши поведінку обох сторін, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду справи, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження належність зазначеної справи до категорії справ незначної складності, а також те, що представник позивача не брав участі у судових засіданнях, а такі послуги як усна консультація, погодження правової позиції, не є послугами щодо представництва сторони у судовому розгляді цивільної справи, слід дійти висновку, що заявлені витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн. не є пропорційними до предмета спору, в тому числі з урахуванням значення справи для сторін, для підготовки даного позову немає необхідності у значній кількості часу, дослідженні великого об`єму нормативно-правових актів, збору та аналізу значної кількості документів, а також значного дослідження практики вирішення судами справ даної категорії.
Враховуючи обставини та результат розгляду даної справи, а також зважаючи на опис правової допомоги, яка надана позивачу за договором, суд вважає пропорційним розміром витрат на оплату професійної правничої допомоги до предмета спору та складності справи 5000,00 грн.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог (94,75%), а саме, судовий збір в розмірі 2 295 грн. 22 коп.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 512, 525, 526, 612, 1048, 1049, ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 6120139 від 04.11.2022 в розмірі 6 860 грн. 00 коп., 2 295 грн. 22 коп. судового збору та на правову допомогу 5000 грн. 00 коп.
В решті вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 .
Дата складення повного тексту рішення суду 11.03.2026.
Суддя :