Справа № 131/48/26
Провадження № 2/131/23/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Коваля А.М.,

за участю секретаря судового засідання Чех Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дашівської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, за яким позивач є єдиним спадкоємцем всього належного її майна. ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса. Сестра позивача, ОСОБА_4 , донька померлої, від прийняття спадщини відмовилася. Інша сестра позивача, ОСОБА_5 , донька померлої, відповідач у справі, спадщини не приймала, заяви про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, нотаріусу не подавала. Тим самим, позивач, є єдиним спадкоємцем за заповітом померлої ОСОБА_3 . Спадкове майно, яке залишилося після смерті матері, складається з цілого житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами. Для отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.12.2025 вих. №407/02-31 нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за відсутністю правовстановлюючих документів, документів про реєстрацію права власності, необхідних для оформлення спадщини. Відсутність належних правовстановлюючих документів на успадковане майно унеможливлює реалізацію позивачем права на нотаріальне оформлення спадщини. Без звернення до суду він не може довести, що йому, єдиному спадкоємцю ОСОБА_3 за заповітом, належить право на спірний житловий будинок, тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить визнати за ним право власності на цілий житловий будинок садибного типу загальною площею 52,4 кв.м, житловою площею 35,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що позначені в технічному паспорті: житловий будинок літ. А; веранда літ. а; літня кухня літ. Б; сарай літ. В, погріб літ. В/під; огорожа позн. №1-2, розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача, адвокат Якушкіна І.М., у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача Дашівської селищної ради Тіаренко С. у судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, у якому просив розглянути справу за відсутності їх представника, на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю та просила розглянути справу у її відсутність.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 29 листопада 2021 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 12 січня 1963 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Згідно із копією заповіту від 07 лютого 2008 року, який посвідчено секретарем виконкому Китайгородської сільської ради Іллінецького району Вінницької області Сігнаєвською Т.М., ОСОБА_3 все своє майно заповідала сину ОСОБА_1 (а.с. 33-44)

Після смерті ОСОБА_3 було заведено спадкову справу № 139/2022, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру № 81833039 від 11.07.2025 (а.с. 6) та копією спадкової справи.

Згідно з відповіддю з Державного нотаріального архіву Вінницької області від 06.02.2026 № 154/01-17, спадкову справу до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 по фонду Іллінецької державної нотаріальної контори Вінницької області не виявлено (а.с. 46).

Згідно з довідкою приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Кобилянської О. А. від 11.07.2025 № 230/01-16, ОСОБА_1 є спадкоємцем до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 7).

ОСОБА_7 відмовилася від прийняття обов`язкової частки в спадщині після смерті матері ОСОБА_3 , що підтверджується нотаріально засвідченою копією заяви, яка зареєстрована в реєстрі за № 205 від 19 травня 2022 року (а.с. 8).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 09 грудня 2003 року (а.с. 9).

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 4 від 18 грудня 2025 року (а.с. 10).

Постановою приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Кобилянської Ольги Анатоліївни від 08.12.2025 № 407/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 , а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні належні правовстановлюючі документи на житловий будинок (а.с. 11).

Відповідно до копії довідки, виданої виконкомом Дашівської селищної ради № 923 від 15.12.2025, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження невідоме, на день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1 ; на час відкриття спадщини була зареєстрована разом у житловому будинку зі спадкодавцем дружина ОСОБА_3 (а.с. 12).

Згідно з копією виписки з погосподарської книги від 11.07.2025 № 592, наданої Дашівською селищною радою, згідно з погосподарською книгою № 10, особовий рахунок № НОМЕР_4 , по АДРЕСА_1 , об`єкт відноситься до категорії робітничих дворів, рік забудови житлового будинку 1962 рік; станом на 15.04.1991 голова двору ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , склад робітничого двору: ОСОБА_3 , ОСОБА_8 (а.с. 13).

Згідно з копією технічного паспорта, довідки КП «Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 12.09.2025 та висновку про вартість № 23 від 15.12.2025 ТОВ «Консалтинг Експертиза», житловий будинок садибного типу загальною площею 52,4 кв.м, житловою площею 35,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, позначені: житловий будинок літ. А; веранда літ. а; літня кухня літ. Б; сарай літ. В, погріб літ. В/під; огорожа позн. №1-2, розташовані по АДРЕСА_1 . Вартість майна 121400 грн (а.с. 14-18).

Згідно з витягом із реєстру територіальної громади від 09.12.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в АДРЕСА_2 (а.с. 19).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.

Частиною першою ст. 112 ЦК УРСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Тобто, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу другого пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Члени колгоспу, які працюють у міжгосподарських організаціях, відносяться до суспільної групи колгоспників.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ст.ст. 120, 123, 563 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦК України в редакції 1963 року.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Положеннями статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається після смерті фізичної особи, або оголошення її померлою.

Відповідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Положеннями статей 1268-1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статей 1216 та 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК визнання права є одним із способів цивільних прав та інтересів.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів або наявністю розбіжностей в таких документах, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Правовий статус колгоспного (робітничого) двору як суб`єкта права власності був припинений 15.04.1991 року з моменту введення в дію Закону України «Про власність». Таким чином, станом на 15.04.1991 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з даними погосподарського обліку (погосподарська книга №10, особовий рахунок № НОМЕР_4 ), належав до суспільної групи робітничих дворів, головою якого значився ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Враховуючи, що станом на 15.04.1991 року у вказаному будинку були зареєстровані та проживали голова двору ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_3 , то вони мали право спільної сумісної власності на це майно. Після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкова справа до його майна не заводилась, проте його дружина ОСОБА_3 , яка постійно проживала разом із ним на час відкриття спадщини, згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину на частку чоловіка, а отже, стала власником усього житлового будинку.

Отже, на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері позивача ОСОБА_3 , належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 . Таким чином, після її смерті відкрилася спадщина на вказане нерухоме майно, яку у встановленому законом порядку прийняв позивач ОСОБА_1 . Разом з тим, позивач позбавлений можливості самостійно оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку через відсутність належних правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця та відсутність державної реєстрації права власності на вказаний будинок з господарськими будівлями і спорудами, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Враховуючи викладене вище, а також повне визнання позовних вимог відповідачем ОСОБА_2 , відсутність заперечень зі сторони відповідача Дашівської селищної ради, суд вважає, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приходить до висновку, що слід визнати за позивачем право власності на цілий житловий будинок садибного типу загальною площею 52,4 кв.м, житловою площею 35,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що позначені в технічному паспорті: житловий будинок літ. А; веранда літ. а; літня кухня літ. Б; сарай літ. В, погріб літ. В/під; огорожа позн. №1-2, розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 1216, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дашівської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на цілий житловий будинок садибного типу загальною площею 52,4 кв.м, житловою площею 35,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що позначені в технічному паспорті: житловий будинок літ. А; веранда літ. а; літня кухня літ. Б; сарай літ. В, погріб літ. В/під; огорожа позн. №1-2, розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 березня 2026 року.

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

ВІДПОВІДАЧ 1: Дашівська селишна рада, ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_4 .

ВІДПОВІДАЧ 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя: