Справа № 953/8619/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кіпеть Д.Ю.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,про стягнення заборгованості,-

встановив:

Позивач, КП «Харківські теплові мережі», звернулось до суду з позовом, шляхом подання його в системі «Електронний суд», до відповідачів, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить суд стягнути солідарно з останніх на свою користь суму заборгованості за постачання теплової енергії за період з 01.03.2014 по 31.12.2021 у розмірі 68957,79 грн, а також суму судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м.Харкова. Відповідачі є споживачами послуг, що надає позивач за адресою: АДРЕСА_1 . Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг, що надаються позивачем, у відповідачів утворилась заборгованість за постачання теплової енергії за період з 01.03.2014 по 31.12.2021 у розмірі 68957,79 грн.

Ухвалою судді Київського районного суду Глос М.Л. від 24.09.2024 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно із розпорядженням від 18.12.2025 року справу передано на повторний авторозподіл. Із 18.12.2025 року справа знаходиться в провадженні судді Бородіної Н.М.

В судове засідання 10.03.2026 представник позивача не з`явилась, проте надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час дату та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Від відповідача ОСОБА_2 , 29.07.2025 року до суду надійшла заява в якій зазначає що, вона, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 фактично не приживають за вказаною адресою, зазначає що часткову сплату за комунальні послуг здійснювала, а також просить заперечити судове засдання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Згідно довідки з реєстру територіальної громади міста Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, відповідачі значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою КП «Харківські теплові мережі» відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 квітня 2003 року, реєстраційний номер № НОМЕР_2 відповідачі значаться як співвласники квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з відомістю про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість відповідачів за період з 01.03.2014 по 31.12.2021 з постачання теплової енергії становить 68957,79 грн.

Рішенням виконкому ХМР від 20.12.2006року №1186 КП «ХТМ» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» веде господарську діяльність з вироблення, транспортування та постачання споживачам теплової енергії на підставі відповідних ліцензій, а саме: ліцензія серії АВ № 597472 на виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії), видана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг; ліцензія серії АВ № 597473 на транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, видана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг; ліцензія серії АВ № 597474 від 12.06.2012р. на постачання теплової енергії, видана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону №1875-IV та ч.2 ст. 7 Закону №2189-VIII встановлено, споживач, серед іншого, зобов`язаний укласти договір про надання послуг та оплачувати надані житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 14 Закону №1875-IV, встановлено, що ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги, залежно від порядку затвердження поділені на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади; друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Приписами частини другої зазначеної статті встановлено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Тобто, комунальні послуги віднесено до другої групи житлово-комунальних послуг.

Положення , щодо встановлення цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування, закріплені у ст. 10 Закону №2189-VIII.

Отже, згідно із положеннями зазначених норм, тарифи на послуги із централізованого постачання холодної води та водовідведення формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень.

За ч.1 ст. 1 Закону №1875-IV споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно п.6 ч.1 ст. 1 Закону №2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону №1875-IV та ч.2 ст. 7 Закону №2189-VIII встановлено, споживач, серед іншого, зобов`язаний укласти договір про надання послуг та оплачувати надані житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 14 Закону №1875-IV, встановлено, що ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги, залежно від порядку затвердження поділені на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади; друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Приписами частини другої зазначеної статті встановлено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Тобто, комунальні послуги віднесено до другої групи житлово-комунальних послуг.

Положення , щодо встановлення цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування, закріплені у ст. 10 Закону №2189-VIII.

Отже, згідно із положеннями зазначених норм, тарифи на послуги із централізованого постачання холодної води та водовідведення формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень.

У відомості нарахувань та оплат за теплову енергію з врахуванням періоду платежів, доданої до матеріалів справи, зазначено тарифи на опалення, що застосовувались у певний період, опалювальна площа квартири, кількість зареєстрованих в квартирі осіб, нараховані суми та сплачені споживачами кошти, що відповідає тарифам встановленим рішеннями НКРЕКП .

Судом встановлено, що відповідачі в період з 01.03.2014р. по 31.12.2021р. були власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 .Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг, у відповідачами утворилася заборгованість за теплопостачання та підігрів води за адресою : за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.03.2014 року по 31.12.2021 рік в загальній сумі 68957,79 грн. , яка відповідачами не спростована.

Суд зазначає, що хоча у ч.1 ст.19 Закону №1875-IV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція ВСУ у справі № 6-2951цс15).

Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «ХТМ», то в них виник обов`язок сплатити цих послуги.

Щодо заяви відповідача ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Позивач просить стягнути заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.03.2014 по 31.12.2021 року, ОСОБА_2 не надано доказів що в цей період вона, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживали, довідка про нарахування та оплату за послугу з постачання теплової енергії та гарячої води, наданою ОСОБА_2 не відноситься до періоду за яким позивач просить стягнути заборгованість.

Крім того суд зазначає що, згідно із п. 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердджених Постановою КМУ від 21 серпня 2019 р. № 830 споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися від послуг, які надавало їм КП «ХТМ», то в них виник обов`язок сплатити цих послуги.

Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що несплата відповідачами боргу за надані послуги позивачу КП «Харківські теплові мережі" є порушенням зобов`язань, а тому позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідачів на користь КП «ХТМ» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10-13, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 11, 526, 526, 530, 610, 611 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України, суд, -

ухвалив:

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані послуги в загальному розмірі 68957 грн. 79 коп, а також судовий збір в розмірі 3028 грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.М. Бородіна