Справа №534/560/26
Провадження №2/534/262/26
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

11 березня 2026 року м. Горішні Плавні

Суддя Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області Морозов В.Ю., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання заповіту недійсним,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, про визнання заповіту недійсним.

У прохальній частині позову представник позивача просить судвитребувати з військової частини НОМЕР_1 особисте розпорядження військовослужбовця ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати протиправним та скасувати повністю особисте розпорядження на випадок загибелі від 03 лютого 2025 року військовослужбовця ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вчинити дії щодо відкликання усіх документів, наданих у зв`язку із виконанням особистого розпорядження на випадок загибелі від 03 лютого 2025 року військовослужбовця ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 включити Позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , до кола осіб, які мають право на отримання одноразової допомоги.

Дослідивши матеріали позовної заяви отримані судом та перевіривши відомості, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови у відкритті провадження у справі за таких підстав.

Суд вважає, що предметом спору є перевірка законності дій військової частини НОМЕР_1 , як суб`єкта публічно-правових відносин, наділеного владними управлінськими функціями тому справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п.24 рішення від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 4 КАС України, термін публічно-правовий спір - вживається у такому значенні: спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За правилами п.1.ч .1 ст. 19 КАСУ юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Отже, спір, зазначений в позові, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Саме таку правову позицію викладено в Постанові Великої палати Верховного Суду України від 04.04.2018 року по справі № №826/9928/15.

Так постановами Верховного Суду справи №480/278/23, 600/3273/22-а, 240/13173/22 підтверджується порядок розгляду справи окружними адміністративними судами у порядку адміністративного судочинства у подібних правовідносинах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заявник не позбавлений можливості подати адміністративний позов до окружного адміністративного суду в установленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття провадження за вказаним вище позовом.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання заповіту недійсним.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ