Справа № 283/2278/25 Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

13 березня 2026 р. м. Житомир Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Шевчук А.М.,

суддів: Борисюка Р.М.,

Павицької Т. М.,

вирішуючи, відповідно до вимог ст.359 ЦПК України, питання про відкриття апеляційного провадження

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2025 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2025 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним вище рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Житомирського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху для сплати судового збору в розмірі 1 817,10 грн. Одночасно з цим, в ухвалі зазначено, що скаржнику належить у строк - п`ять днів з дня отримання копії ухвали усунути вказані недоліки скарги, а також роз`яснені наслідки, що у випадку невиконання вимог у встановлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута.

Копія вказаної ухвали була надіслана засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 за адресами, вказаними ним в апеляційній скарзі та зазначеною в ЄДР, що підтверджується супровідним листом суду від 12 грудня 2025 року. Листи з копією ухвали 05 січня 2026 року повернулися до апеляційного суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання».

Повторно ухвала про залишення скарги без руху була надіслана ОСОБА_1 також засобами поштового зв`язку 15 січня 2026 року на обидві адреси. Листи з ухвалою суду про залишення скарги без руху 03 лютого 2026 року також повернулися до апеляційного суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання».

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (частина третя ст.27 ЦПК України).

Частиною першою ст.44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Тобто процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню. І кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту, тощо), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам цивільного судочинства, а отже, зловживає ним.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» вказав на те, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Тобто учасники судового процесу зобов`язані з розумним інтервалом часу самостійно цікавитися провадженням у їх справі, добросовісно користуватися наданими їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Водночас за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року в справі №921/6/18).

За таких обставин, сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального законодавства, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 липня 2020 року в справі №216/5341/14-ц, від 13 січня 2021 року в справі №199/7620/19.

Відповідно до частини другої ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 ЦПК України, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, оскільки недоліки апеляційної скарги не усунуті, то вона вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Керуючись ст.ст.185,357 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2025 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча Судді: