Провадження № 2/638/4259/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Дудка Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,-

встановив:

09.12.2025 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не прибули, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку зі зверненням позивача до третьої особи за наданням висновку.

Відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не прибули, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

У судові засідання, які були призначені на 02.02.2026 та 09.03.2026 позивач та його представник не з`явилися.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 16.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання на 02.02.2026.

Зазначена ухвала суду була направлена представнику позивача ОСОБА_3 до його електронного кабінету та отримана останнім 17.12.2025.

Окрім того, судова повістка про виклик до суду на 02.02.2026 також була направлена представнику позивача ОСОБА_3 до його електронного кабінету та отримана останнім 18.12.2025.

Також судова повістка на 02.02.2026 була направлена безпосередньо позивачці ОСОБА_1 у застосунок Вайбер на номер телефону НОМЕР_1 , тобто на номер телефону, який було зазначено позивачем у позовній заяві. Позивачем судову повістку отримано 17.12.2025.

Разом з тим, ні позивач, ні представник позивача у судове засідання, призначене на 02.02.2026 не прибули, про причини неявки суд не сповістили.

Судове засідання у справі призначено на 10.03.2026.

Судова повістка про виклик до суду на 10.03.2026 була направлена представнику позивача до його електронного кабінету та отримана останнім 06.02.2026.

Судова повістка про виклик до суду на 10.03.2026 також була направлена позивачу у застосунок Вайбер 03.02.2026 та отримана ОСОБА_1 03.02.2026.

Тобто позивач та представник позивача були належним чином повідомлені про розгляд справи, призначений на 02.02.2026 та на 10.03.2026.

Про причини неявки у судове засідання, призначене на 02.02.2026 позивач та її представник не повідомили.

У судове засідання призначене на 10.03.2026 представником позивача подано заяву про відкладення розгляду справи, заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулася до Департаменту служб у справах дітей ХМР.

При цьому, представником позивача надано копію заяви, яка адресована Департаменту служб у справах дітей. Разом з тим, вказана заява не підписана та не надано доказів направлення до Департаменту вказаної заяви та отримання Департаментом заяви.

Окрім того, не може бути визнано поважною причиною відкладення розгляду справи необхідність подання доказів, оскільки відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. У позовній заяві позивачем вказано, що всі наявні докази долучено до позову, а також вказано, що при розгляді даного позову надання висновку Департаменту служб у справах дітей не є обов`язковим. Тобто, вже позивачем було визначено, що всі докази подані разом з позовною заявою, а вже в процесі розгляду справи, позивач звертається до Департаментом з заявою про надання висновку, при цьому доказів того, що позивач не мала можливості звернутися до Департаменту з відповідною заявою до подання заяви, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 6 ст. 14 ЦПК України - адвокати реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 131 ЦПК України - у разі відсутності в адресата електронного кабінету судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Тобто, отримання судової повістки в електронному кабінеті представником позивача свідчить про те, що позивач отримав судову повістку та належним чином повідомлений про призначення судового засідання як на 02.02.2026, так і про судове засідання, призначене на 10.03.2026.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Як встановлено судом, позивач та його представник у судові засідання не з`являлись, хоча судом було вжито всіх необхідних заходів щодо їх належного повідомлення про розгляд справи, ініціатором якої вони є.

Заяв про розгляд справи у відсутність позивача та його представника стороною позивача не подано.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Проте, від позивача та його представника заяв про розгляд справи у їх відсутність не надходило.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні встановлено, що сторона позивача достеменно знали про розгляд справи, про що свідчать довідки про доставку електронного документу та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 11 березня 2021 у справі №558/9/18, від 31.08.2021 у справі №570/5535/17.

Суд приходить до висновку, що позивач та його представник не цікавляться позовною заявою, не з`являються у судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, позовна заява підлягає залишенню без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача та його представника, що не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст. ст. 142,223,257 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя - І.В. Семіряд