Справа № 277/1661/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2026 р. селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Т.Г. Корсун, при секретарі судового засідання М.М. Сороки, за участю заявника ОСОБА_1 , представника заявника не з`явився, заінтересованих осіб не з`явилися, розглядаючи за правилами окремого провадження у судовому засіданні в залі суду у селищі Ємільчине цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

До Ємільчинського районного суду Житомирської області звернулася ОСОБА_1 з заявою, в якій просить встановити факт родинних віносин та факт її перебування на утриманні батька військовослужбовця ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Предметом заяви заявниця вказує встановлення факту перебування на утриманні свого батька, оскільки це надасть їй можливість на отримання одноразової допомоги у зв`язку з загибеллю батька.

Ухвалою суду від 29.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами окремого провадження.

Ухвалою суду від 22.01.2026 до участі у справі в якості заінтересованих осіб залучено Міністерство оборони України та ОСОБА_2 .

12 березня 2026 року представник Міністерства оборони України скерував через систему «Електронний суд» клопотання про залишення заяви без розгляду, оскільки у провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Тому, представник Міністерства оборони України вказує, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявний спір про право.

Представник ОСОБА_2 адвокат Є.О. Молот 12.03.2026 також подала заяву про залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення акту перебування на утриманні без розгляду, оскільки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається спір про право.

У судовому засідання 12.03.2026 заявник не заперечив проти поданих клопотань.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про розгляд справи.

У судовому засіданні 12.03.2026 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши подані клопотання, докази і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як передбачено п.п.1, 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та перебування фізичної особи на утриманні.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Суд зазначає, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У постанові Верховного Суду від 19 березня 2021 року у справі № 643/14985/18-ц (провадження № 61-14325св19) вказано, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із цією заявою, ОСОБА_1 просить встановити факт її перебування на утриманні батька військовослужбовця ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, вона вказує, що вона проживала разом з батьком, вели спільне господарство, він повністю утримував її та її сина. Встановлення факту перебування на утриманні свого батька необхідно для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.

Судом встановлено, що у провадженні Ємільчинського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа № 277/520/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , Ємільчинська селищна рада Звягельського району Житомирської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, яка також зазначає про своє право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, серед іншого, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

За ст. 16-1 даного Закону, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

Згідно з п. 4 цієї статті, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема: жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вказані норми підтверджують, що ОСОБА_2 як жінка, з якою загиблий військовослужбовець проживав однією сім`єю, але без реєстрації шлюбу, за умови що цей факт буде встановлений рішенням суду, та ОСОБА_1 , як дочка загиблого військовослужбовця, яка перебувала на його утриманні, також за умови встановлення такого факту рішенням суду, мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.

Тобто, між учасниками справи існує спір щодо права заявниці на отримання одноразової грошової допомоги.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Висновок суду про наявність спору обґрунтовується тим, що заява про встановлення факту родинних відносин та перебування на утриманні може розглядатися за правилами окремого провадження у разі відсутності спору.

Встановивши, що встановлення юридичного факту, про який просить ОСОБА_1 , впливає на її права та може впливати на права ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про те, що у цій справі наявний спір про право, внаслідок чого заява не може розглядатися в порядку окремого провадження з огляду на імперативну вказівку закону.

Відповідна правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду від 25 жовтня 2022 року у справі № 760/13773/20 (провадження № 61-797св22), від 31 травня 2023 року у справі № 591/134/22 (провадження № 61-1663св23) та від 01 травня 2024 року у справі №758/3298/23 (провадження 61-1305 св24).

Отже із заявлених заявником вимог виник спір про право і дані вимоги не підлягають судовому розгляду в окремому провадженні, відповідно, такий спір належить вирішувати у порядку позовного провадження, а тому суд вважає, що заяву слід залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику, що він має право звернутися до суду із позовом у порядку позовного провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 260, 293, 294, 315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду для вирішення зазначеного питання з позовною заявою на загальних підставах.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Заінтересовані особи:

ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

Міністерство оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 )

Повна ухвала складена 16 березня 2026 року

дд Суддя Т. Г. Корсун