КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/675/26
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
за участю секретаря Матвієвої А.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 , про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом скасування державної реєстрації обтяжень нерухомого майна,
Позивачка - ОСОБА_1 , через представника адвоката Досковського Віталія Геннадійовича, 03.11.2025 року звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 , про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом скасування державної реєстрації обтяжень нерухомого майна, у якому просить суд:
Також позивачка зазначає, що обтяження відносно належного їй та третій особі на праві спільної часткової власності будинку було зареєстровано помилково, у рішенні Виконкому Одеської області №53/97 від 14.02.1978 року відсутня будь-яка інформація щодо встановлення заборони на будь-які об`єкти нерухомості, в тому числі і на житловий будинок АДРЕСА_2 , а рішення Виконкому Одеської області №712 від 22.12.1983 року стосувалось житлових будинків по АДРЕСА_3 , а не житлового будинку АДРЕСА_1 , який розташований у Київському районі міста Одеси.
У зв`язку з тим, що дією зазначених обтяжень порушуються права позивачки щодо розпорядження належним їй на праві спільної часткової власності майном на власний розсуд, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2025 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
У підготовче засідання 27.01.2026 року, про яке учасники справи були повідомлені у встановленому законом порядку, відповідач та третя особа не з`явились, відзив на позовну заяву та пояснення щодо позову, до суду не надходили. Представник позивачки адвокат Цейтліна В.Є. подала заяву про проведення судового засідання у її відсутність, проти закриття підготовчого провадження не заперечувала.
27.01.2026 року судом було ухвалено закрити стадію підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
У судовому засіданні призначеному на 02.03.2026 року представник позивачки адвокат Цейтліна В.Є. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Матеріали справи містять довідки про доставку судових повісток до Електронного кабінету відповідача в ЄСІТС та повідомлення про вручення третій особі судових повісток, однак про поважність причин неявки учасники справи суд не повідомили.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Підстави для відкладення судового засідання у відповідності до положень статті 223 ЦПК України судом не встановлені.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 02.03.2026 року за наявною явкою учасників справи, та за відсутності відповідача і третьої особи, на підставі наявних в матеріалах справи документів, та у відповідності до ст. ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
За наслідком розгляду даної справи, суд, перейшовши до стадії ухвалення судового рішення та у відповідності до положень ч. 1 ст. 244 ЦПК України, відклав судове засідання до 13.03.2026 року на 10 год. 00 хв. для ухвалення та проголошення судового рішення.
Про дату, час і місце судового засідання з проголошення судового рішення, учасники справи повідомлялись належним чином.
Заслухавши пояснення представника позивача по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.06.2025 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О., зареєстровано в реєстрі за №836, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як громадянці Російської Федерації, належить 5/6 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , які успадковані в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Отже, приймаючи спільний номер РНОКПП НОМЕР_1 , ідентифікуючий особу, а також інші дані відносно особи, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є однією тією ж особою, за РНОКПП НОМЕР_1 .
- номер запису про обтяження №36836592; дата, час державної реєстрації: 10.11.2008 11:38:36; державний реєстратор: державний реєстратор Юридичного департаменту Одеської міської ради Гуменюк О.В.; документи, подані для державної реєстрації: рішення, серія та номер: 712, виданий 22.12.1983, видавник: Виконком Одеської області; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52608590 від 11.06.2020 12:13:50, Гуменюк Оксана Василівна, Юридичний департамент Одеської міської ради, Одеська обл..; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8168448, 10.11.2008 11:38:36; додаткові відомості про обтяження: № реєстра: 1445-27, внутр.. №8F011B3723EF3C316852;
Отже, підставою для реєстрації вказаних заборон слугували: рішення Виконкому Одеської області №712 від 22.12.1983; та рішення Виконкому Одеської області №53/97 від 14.02.1978 року, а записи про обтяження перенесені з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в якому вони були зареєстровані 06.11.2008 року та 10.11.2008 року.
Відповідно до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 №85/5), в редакції станом на час реєстрації обтяжень у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; видані витяги з реєстру заборон.
Пунктом 2.1. Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у зазначені редакції, передбачено внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна за Заявою про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна (додатки 1-3), що подається посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради у зв`язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на час прийняття державний реєстратором рішення) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є офіційним визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зазначеній редакції, невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.
Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зазначеній редакції, державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження.
У постанові від 20.11.2024 року по справі №442/9149/21 Верховний Суд навів правовий висновок, згідно якому перевірка документів на наявність підстав, зокрема для прийняття відповідних рішень, є одним із етапів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у вищезазначеній редакції, державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі зокрема інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.
Судом з наданих позивачем документів встановлено, що на запит позивачки про надання рішення виконкому Одеської області №53/97 від 14.02.1978 року Державним архівом Одеської області було надано постанову Одеського обкому компартії України та виконкому обласної ради народних депутатів від 14.02.1978 року за №53/15/97 «Про заходи щодо покращення теплопостачання міста Одеси», у якій адреси об`єктів нерухомого майна, що належать громадянам, не зазначені, питання про встановлення заборони не вирішувалось.
На запит ОСОБА_1 щодо надання копії рішення виконкому Одеської області №712 від 22.12.1983 року, Державним архівом Одеської області було надано копії рішення Виконкому Одеської обласної ради народних депутатів №712 від 22.12.1983 року «Про затвердження рішення Одеського міськвиконкому від 21.10.1982 року №688 в частині зносу житлових будинків», додаток до рішення №712 від 22.12.1983 року - перелік будинків, які підлягають знесенню у м. Одесі, рішення Виконкому Одеської міської ради народних депутатів №688 від 21.10.1982 року «Про відселення громадян із будинків, що підлягають знесенню виробничим об`єднанням імені Січневого повстання у порядку підготовки території під будівництво котельні «Ближні Млини», перенесення трамвайних колій маршрутів № НОМЕР_2 , 14 та розширення виробничих площ» та Акт «Про вибір та попереднє погодження земельної ділянки для розширення та реконструкції Одеського виробничого об`єднання імені Січневого повстання Міністерства будівельного, дорожнього та комунального машинобудування в районі «Ближні Млини» за рахунок знесення малоцінного житла» від 02.06.1982 р.
Як вбачається з рішення виконкому Одеської області №712 від 22.12.1983 року ним було затверджено рішення виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 21.10.1982 р. № 688 в частині зносу житлових будинків, що перебувають в особистій власності громадян згідно додатку.
Відповідно до додатку до рішення №712 від 22.12.1983 року, у списку житлових будинків, що підлягають знесенню в м. Одесі, крім іншого зазначені будинки АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 .
З рішення Одеського міськвиконкому від 21.10.1982 року №688, яке було затверджено рішенням Виконкому Одеської області №712 від 22.12.1983 р. судом встановлено, що відповідно до Акту «Про вибір та попереднє погодження земельної ділянки» від 02.06.1982 р. виробниче об`єднання ім. Січневого повстання було зобов`язано здійснити першочергово будівництво районної котельні «Ближні Млини».
Рішенням Одеського міськвиконкому від 21.10.1982 року №688 було вирішено просити виконком Одеської обласної ради народних депутатів дозволити знесення індивідуальних житлових будинків, зокрема, по АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , зобов`язати виробниче об`єднання ім. Січневого повстання в строк до 01.01.1983 р. повністю завершити інвентаризаційні роботи та надати у встановленому порядку відповідні матеріали оціночній комісії, створеній розпорядженням міськвиконкому для визначення розмірів та форми відшкодування збитків землекористувачам та володільцям нижче перерахованих житлових будинків, будівель та споруд, в тому числі: під котельну по АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 .

Згідно листа Юридичного Департаменту Одеської міської ради від 03.10.2025 р. №2677 вих, вулиця Зелена, про яку йде мова у рішенні Одеського міськвиконкому від 21.10.1982 року №688 «Про відселення громадян із будинків, що підлягають знесенню виробничим об`єднанням імені Січневого повстання у порядку підготовки території під будівництво котельні «Ближні Млини», перенесення трамвайних колій маршрутів № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та розширення виробничих площ», розташована у Хаджибейському районі міста Одеси, раніше мала назву « АДРЕСА_8 , обмежена з одного боку АДРЕСА_9 , з іншого боку АДРЕСА_1 .

На підставі вищезазначених доказів вбачається, що житлові будинки АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 щодо яких було прийнято рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 21.10.1982 р. № 688, затверджене рішенням Виконкому Одеської обласної ради народних депутатів №712 від 22.12.1983 року, були розташовані у Малиновському (наразі Хаджибейському) районі міста Одеси.

Згідно відомостей з Публічної кадастрової карти від 30.10.2025 року, інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №449869142 від 29.10.2025 року та №449870686 від 29.10.2025 року, по АДРЕСА_3 з парними номерами 2-10 відсутні, нумерація парних будинків починається з №12.

Одночасно суд зазначає, що належний позивачці та третій особі на праві спільної часткової власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , також мав адресу: АДРЕСА_6 , в процесі експлуатації якого нумерацію з № 6-а було змінено на №10, однак зазначений житловий будинок розташований у Київському районі м. Одеси.

Так, згідно договору від 17.11.1961 року ОСОБА_7 придбав незакінчене будівництвом домоволодіння 61,9% готовності, що знаходиться в АДРЕСА_10 .

Згідно з розпорядженням Київської районної адміністрації виконкому Одеської міськради №1420 від 30.08.2000 р. «Про прийняття до експлуатації будівель по АДРЕСА_2 » зазначено, що згідно довідки ОБТІ від 04.05.1962 р. ОСОБА_7 належить домоволодіння АДРЕСА_6 , в теперішній час домоволодіння рахується під АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_7 державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори в місті Одеса Сальниковою З.В. при видачі 16.02.2008 р. спадкоємцям ОСОБА_4 та ОСОБА_8 свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на вищезазначені будинок та земельну ділянку зазначена адреса спадкового майна: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки №1 та довідки №1, виданих Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 16.02.2008 р., згідно Єдиного реєстру заборон житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , власником яких був ОСОБА_7 , під забороною не перебували.

Згідно довідки Юридичного департаменту Одеської міської ради від 20.04.2015 р. про відповідність адреси об`єкту нерухомого майна № 362340/2, виданої ОСОБА_4 , адреса земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) АДРЕСА_2 , та розташованого на ній житлового будинку: АДРЕСА_2 , передбачена державним актом на право власності на земельну ділянку від 30.11.2010 р., на підставі рішень Одеської міської ради від 09.11.2005 р. №4858-ІV та від 21.12.2012 р. № 2508-VІ, відповідає наступній адресі, зареєстрованій в адресному реєстрі м. Одеси: АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала на розгляді цивільна справа №520/3204/19, за наслідком розгляду якої ухвалено заочне рішення від 18.11.2019 року, відповідно до якого у тому числі:

- внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 лютого 2008 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5-752, яким посвідчена належність ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_11 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 24.12.1999 року) 1/3 частки спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , із визначенням в якості спадкового майна, на частку якого мало бути видане вказане свідоцтво: частина житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , який складається в цілому з одного житлового кам`яного будинку, житловою площею 35,5 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 610 кв.м.;

- внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 лютого 2008 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В., зареєстровано в реєстрі за № 5-762, яким посвідчена належність ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_6 , посвідка на постійне проживання від 27.05.2008 року за № НОМЕР_7 ) 2/3 часток спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , із визначенням в якості спадкового майна, на частку якого мало бути видане вказане свідоцтво: частина житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , який складається в цілому з одного житлового кам`яного будинку, житловою площею 35,5 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 610 кв.м.;

- визнано за ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_6 , посвідка на постійне проживання від 27.05.2008 року за № НОМЕР_7 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , який в цілому складається з одного житлового кам`яного будинку, житловою площею 35,5 кв.м., розташованих на земельній ділянці площею 610 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Отже згідно з вказаним рішенням, частка нерухомого майна - житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , яка у тому числі була успадкована ОСОБА_4 , було розташоване саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наданого рішення Київського районного суду міста Одеси від 31.05.2021 року по справі №947/37843/20 вбачається, що судом:

- внесено до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.02.2008 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В., р/н 5-765, яким посвідчена належність ОСОБА_4 2/3 часток спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_7 , зміни, визначивши в якості спадкового майна, на частку якого мало бути видане вказане свідоцтво: 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0610 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 ;

- внесено до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.02.2008 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В., яким посвідчена належність ОСОБА_8 1/3 частки спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_7 , зміни, визначивши в якості спадкового майна, на частку якого мало бути видане вказане свідоцтво: 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0610 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 ;

- визнано за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на частку земельної ділянки, площею 0,0610 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері, ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Отже згідно з вказаним рішенням, частка нерухомого майна - земельної ділянки, площею 0,0610 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка у тому числі була успадкована ОСОБА_4 , було розташоване саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 , в порядку спадкування за заповітом, власником 5/6 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та часток розмірами і 1/3 земельної ділянки, кадастровий номер :41:020:0090, площею 0,061 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є позивачка ОСОБА_1 .

Згідно листа Юридичного Департаменту Одеської міської ради від 03.10.2025 р. №2677 вих., вулиця Академіка Гамалея розташована у Київському районі міста Одеси та обмежена з одного боку Люстдорфською дорогою, з іншого боку АДРЕСА_12 .

За наведених обставин суд приходить до висновку, що на час ухвалення досліджених рішень виконкому Одеської області у місті Одесі існували декілька вулиць з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 », які були розміщені у різних районах міста Одеси, одна з яких в районі «Великого Фонтану», наразі Київський район міста Одеси, нині має назву вулиця «Академіка Гамалея» відповідно до рішення Одеської міської ради від 09.11.2005 р. №4858-ІV, на якій розташовано належний позивачці та третій особі житловий будинок, інша вулиця «Зелена» розташована у Хаджибейському районі м. Одеси, якої стосувалось рішення Виконкому Одеської області №712 від 22.12.1983 р., яким затверджено рішення Одеського міськвиконкому від 21.10.1982 року №688.

Отже, вищевказане нерухоме майно належне позиваці на праві спільної часткової власності, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17 вказано, що у розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з загальних засад державної реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

За змістом абз. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення обтяжень нерухомого майна проводиться на підставі судового рішення щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Згідно правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 22.02.2023 року по справі №462/6533/21 ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в цивільному суді має забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання та бути адекватним, за змістом ст. ст. 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виконанню підлягають судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Наявність зареєстрованих обтяжень житлового будинку співвласником якого є позивачка позбавляють її можливості розпоряджатись належним їй майном, за відсутності підстав для реєстрації таких обтяжень, а отже і для їх збереження, вочевидь свідчить про порушення права власності позивачки.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки даний спір стосується скасування державної реєстрації обтяжень нерухомого майна, які було накладено відповідно до рішень Виконкому Одеської області №53/97 від 14.02.1978 року та №712 від 22.12.1983 року, правонаступником якого згідно п. 3 Указу Президента України від 14 квітня 1992 року № 252 «Про Положення про місцеву державну адміністрацію» є Одеська обласна державна адміністрація, остання є належним відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, у відповідності до положень статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки у відшкодування витрат зі сплати судового збору 2422,40 грн.

На підставі вищевикладена керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 6, 43, 55, 76-82, 141, 223, 263-265, 280-282, 352, 354, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_13 ) до Одеської обласної державної адміністрації (місцезнаходження: 65032, м. Одеса, просп. Шевченка, 4), за участі третьої особи - ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_14 ), про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом скасування державної реєстрації обтяжень нерухомого майна - задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію обтяжень житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101: номер запису про обтяження: 36836592; дата, час державної реєстрації 10.11.2008 11:38:36; зареєстровано державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Гуменюк Оксаною Василівною; документи, подані для державної реєстрації: рішення Виконкому Одеської області №712 від 22.12.1983 року; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52608590 від 11.06.2020 12:13:50; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8168448, 10.11.2008 11:38:36; додаткові відомості про обтяження: № реєстра 1445-27, внутр. №8F011B3723EF3C316852.

Скасувати державну реєстрацію обтяжень житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101: номер запису про обтяження 36836650; дата, час державної реєстрації 06.11.2008 11:32:10; зареєстровано державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Гуменюк Оксаною Василівною; документи, подані для державної реєстрації: рішення Виконкому Одеської області №53/97 від 14.02.1978 року; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52608590 від 11.06.2020 12:13:50; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8157487, 06.11.2008 11:32:10; додаткові відомості про обтяження: № реєстра 2407-25, внутр. №EF412F524C.

Стягнути з Одеської обласної державної адміністрації, код за , адреса місцезнаходження: м. Одеса, просп. Шевченка 4, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у відшкодування витрат зі сплати судового збору 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Л. В. Калініченко