Справа № 203/8332/25
Провадження № 2-п/0203/6/2026
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Шовкоплясі М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 29 грудня 2025 року у цивільній справі № 203/8332/25 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 29 грудня 2025 року у цивільній справі № 203/8332/25 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, оскільки її неявка в судове засідання викликана поважними причинами, оскільки 04 грудня 2025 року нею подавалася заява про ознайомлення зі справою і відкладення розгляду для залучення представника, а в подальшому подавалися заяви від 19 грудня та 29 грудня 2025 року через хворобу , що судом проігнороване, тоді як суд невірно встановив обставини справи і взагалі наявність заборгованості, без урахування сплачених нею коштів, оскільки анкета-заява від 10 квітня 2006 року не містить умови договору про встановлений розмір процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені, а посилання на Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку є неналежним доказом, через те, що відповідач такі не підписував і не погоджував з позивачем, у зв`язку з чим відповідач просила скасувати заочне рішення та призначити розгляд в загальному позовному провадженні.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 30 січня 2026 року дану заяву розподілено та передано в провадження судді Колесніченко О.В. 02 лютого 2026 року.

Ухвалою суду від 02 лютого 2026 року вказану заяву залишено без руху, після виконання вимог якої 17 лютого 2026 року ухвалою від 18 лютого 2026 року вказану заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 27 лютого 2026 року.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання 27 лютого 2026 року не прибула, проте цього ж дня 27 лютого 2026 року подала особисто через канцелярію суду заяву про відкладення розгляду через необхідність вступу у справу представника, у зв`язку з чим судом розгляд заяви відкладений на 11 березня 2026 року.

Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, представника не уповноважила, причин неявки суду не повідомила та про відкладення розгляду більше не клопотала.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не прибула, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, що згідно ч. 2 ст. 287 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви за його відсутності, одночасно наполягаючи на відмові у задоволенні заяви відповідачки з наведених у запереченнях від 26 лютого 2026 року підстав,

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, додані до заяви докази, матеріали цивільної справи № 203/8332/25 та наявні в них докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Встановлено, що 29 грудня 2025 року Центральним районним судом міста Дніпра ухвалене заочне рішення у цивільній справі № 203/8332/25 (провадження № 2/0203/3304/2025), за яким позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволений та на користь АТКБ «Приватбанк» з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість у розмірі 188 445,03 грн., що складається з основного боргу в розмірі 151 239,87 грн. та прострочених відсотків в розмірі 37205,16 грн., а також судовий збір в сумі 2422,0 грн. (а.с. 169-172).

Так, ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 17 листопада 2025 року у зазначеній цивільній справі відкрите спрощене позовне провадження з призначенням судового засідання на 05 грудня 2025 року.

Про вказане судове засідання відповідач була належним чином повідомленою, оскільки вже 04 грудня 2025 року через канцелярію суду особисто подала заяву про ознайомлення зі справою, а також клопотання про відкладення розгляду справи за для залучення представника (адвоката), одночасно повідомивши суд, що ухвалу про відкриття провадження отримала 02 грудня 2025 року, а копію позовної заяви не отримувала від позивача, у зв`язку з чим судом таке клопотання було задоволене і судовий розгляд відкладений на 19 грудня 2025 року на 12 год. 30 хв.

19 грудня 2025 року відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про що свідчить її розписка про ознайомлення з матеріалами справи 16 грудня 2025 року, знову не прибула в судове засідання, проте подавши в день засідання, 19 грудня 2025 року, особисто через канцелярію суду чергове клопотання про відкладення розгляду з причин неможливості прибути в засідання через оголошений в Україні воєнний стан та необхідність залучення представника (адвоката).

Судом повторне клопотання відповідачки про відкладення розгляду задоволене та судове засідання відкладене на 29 грудня 2025 року на 10 год.00 хв.

29 грудня 2025 року, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, що сама відповідачка визнає у своїй заяві про перегляд заочного рішення, в судове засідання не прибула, причин неявки не повідомила, у зв`язку з чим судом визнана неявка відповідача без поважних причин і у відповідності з вимогами ч.4 ст. 223 ЦПК України.

Доводи відповідачки у своїй заяві про те, що вона 29 грудня 2025 року повідомила суд про причини неявки і клопотала про відкладення розгляду через перебування на лікарняному, суд відхиляє, оскільки відповідачкою додана роздруківка з електронної пошти адресата « ОСОБА_2 » що жодного стосунку до ОСОБА_1 не має, без скріплення електронним цифровим підписом особи, тобто фактично анонімної заяви, та без жодних доказів доставки до суду такої заяви, що за перевіркою КП Д-3 до суду не надходила і не реєструвалася, як і не додала відповідачка до своєї заяви про перегляд заочного рішення жодних доказів дійсного перебування на лікарняному.

Таким чином, причини неявки відповідача у судові засідання 19 та 29 грудня 2025 року визнані неповажними, з огляду на те, що жодних підтверджуючих документів залучення адвоката для представництва інтересів у цій справі відповідачка не надала, з часу отримання 02 грудня 2025 року ухвали суду про відкриття провадження у справі не вжила жодних заходів для подання відзиву чи з процесуальних питань з приводу наявних у неї доказів на спростування аргументів позивача.

Одночасно суд зазначає, що сама по собі відсутність у учасника на день засідання залученого представника не є поважною причини неприбуття самого учасника особисто, тому така неявка є без поважних причин.

Так само не заслуговують на увагу доводи відповідачки про те, що анкета-заява від 10 квітня 2006 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не містить умов про розмір процентів, штрафі, пені, оскільки з наявної у матеріалах справи на а.с.107-107-зворот анкети-заяви ОСОБА_1 чітко обумовлена відсоткова ставка на рівні 3% на місяць з розрахунку 360 днів, а доводи про штрафи і пеню взагалі не стосуються цього розгляду, оскільки позивачем такі вимог не заявлялись.

Жодних доказів на спростування розміру заборгованості відповідачкою не надано та аргументів на спростування даних виписки по рахунку, що є первинним бухгалтерським документом, відповідачкою не надано і не наведено, тоді як судом в рішенні надана оцінка усім обставинам як видачі кредиту, погоджених умов, подальшого перевипуску платіжних карт та переривання строків давності постійним користуванням кредитними коштами зі зміною розміру ліміту.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач, будучи повідомленою належно про кожне засідання, не з`явилася в судові засідання без поважних причин, а також, по суті заявником не представлено відповідних доказів та тверджень, які можуть бути підставою для перегляду оскаржуваного заочного рішення суду.

Також суд дійшов висновку, що у заяві відсутні посилання на докази, які мають істотне значення для справи, які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є незгода з вимогами позивача та ухваленим рішенням по суті.

Європейський суд з прав людини наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п. 46 рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» від 03.12.2003).

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для перегляд заочного рішення, відмовивши відповідачці у задоволенні її заяви, та роз`яснивши їй, що згідно з ч. 4 ст. 287 ЦПК України вона має право оскаржити це заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 285-289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 29 грудня 2025 року у цивільній справі № 203/8332/25 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 11 березня 2025 року.

Суддя О.В. Колесніченко