Справа № 161/9810/24 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-з/802/10/26 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

розглянувши заяву представника позивачів ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів виробничо-комерційна фірма «Віта-авто» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Плебановича Андрія Сергійовича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Волинського апеляційного суду від 29 січня 2026 року апеляційну скаргу представника відповідача, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_4 , адвоката Плебановича Андрія Сергійовича задоволено.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 жовтня 2025 року в даній справі в частині розміру відшкодування моральної шкоди змінено.

Ухвалено стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 100 000 (сто тисяч) грн моральної шкоди.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн моральної шкоди.

В решті рішення суду залишено без змін.

06 лютого 2026 року до апеляційного суду від представника позивачів адвоката Кінах Яни Валеріївнинадійшла заява про ухвалення додаткового рішенняу даній справі щодо розподілу судових витрат, понесених нею та пов`язаних із розглядом справи у апеляційному суді.

Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення до суду апеляційної інстанції не надходили.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1 та 2 ст. 2 ЦПК України).

У справі, що переглядається, представником позивачів Кінах Я. В. у відзиві на апеляційну скаргу визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 гривень, що складає 10000 гривень щодо кожного позивача окремо та вказувала, що документи, що підтверджують дані обставини, будуть надані в ході розгляду справи до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

В той же час, зміст відзиву на апеляційну скаргу та заява про ухвалення додаткового рішення не містять обґрунтування поважних причин неподання представником позивачів доказів, що підтверджують розмір судових витрат у розмірі 20000 гривень, до закінчення судових дебатів у справі.

При цьому із наданих на підтвердження документів убачається, що вони складені задовго до ухвалення рішення, так, додаткові угоди № 3 та № 4 до договору про надання правової допомоги датовані 14 листопада 2024 року, акти приймання передачі - 26 листопада 2024 року, квитанції про оплату по кожному позивачу - від 26 листопада 2024 року.

Тобто у даному випадку в заяві не зазначено, що перешкоджало подачі таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; а у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 січня 2024 року (справа №285/5547/21).

Жодних доводів в обґрунтування неможливості подання доказів до ухвалення рішення представником позивачів не надано, а суд не наділений повноваженнями встановлювати відповідні обставини за власною ініціативою.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні заяви представника позивачів адвоката Кінах Яни Валеріївнипро стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді