Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 6/641/102/2026 Справа № 641/3064/25
У Х В А Л А

13 березня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря Ткач О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харків подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шабанова Віталія Валерійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шабанов В.В. в поданні просить вирішити питання щодо звернення стягнення на майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

До судового засідання приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шабанов В.В. не з`явився, надав до суду заяву в якій просив провести судовий розгляд без його участі та задовольнити подання.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляду без її участі, та підтримала подання приватного виконавця.

Відповідно до ч.11 ст.440 ЦПК України суд негайно розглядає подання приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2025 року (справа № 641/4975/24, провадження № 2/641/518/2025) позовні вимоги ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування задовольно частково. Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 30,9 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті його батьків; батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , і після смерті матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Постановою Харківського апеляційного суду від 14.10.2025 року заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2025 року було залишено без змін. З матеріалів подання вбачається, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шабанова В.В. перебуває виконавче провадження № 79559149 від 13.11.2025 з примусового виконання виконавчого листа № 641/3064/25 виданого 30.09.2025 року, Слобідським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 21.02.2023 року в розмірі 947 712 грн.

Крім того постановами приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шабанова В.В. від 13.11.2025 року було визначено боржнику розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнуто з боржника основної винагороди та накладено арешт на кошти боржника.

Станом на теперішній час боржником рішення суду самостійно не виконсано.

Згідно відповідей з банківських установ, кошти, яких було б достатньо для виконання вимог виконавчого документа, у боржника відсутні.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з частиною п`ятою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

За змістом частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

Відповідно до чч. 3,4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи, щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладається в даному випаду на орган виконавчої служби, який звертається до суду із відповідним поданням.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Згідно з вимогами частини десятої - одинадцятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Системне тлумачення статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», статті 440 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що виконавець має право звернутися до суду з поданням у випадку, якщо наявне нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване за боржником.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про звернення стягнення на нерухоме майно, виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного/приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно.

До подання надано лише письмові докази стосовно частини інформації про наявність/відсутність у банківських установах відкритих на ім`я боржника рахунків та відсутності зареєстрованих транспортних засобів.

Під час розгляду заяви, судом не встановлено, що приватним виконавцем було вжито всі визначені Законом України «Про виконавче провадження» заходи для виконання рішення суду.

Крім того приватним виконавцем не надано докази того, що боржнику вручена постанова про відкриття виконавчого провадження, що свідчить про обізнаність боржника про це виконавче провадження та створення можливостей для забезпечення реалізації прав боржника у виконавчому провадженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за вказаним поданням приватний виконавець звернувся не провівши належним чином перевірку майнового стану боржника. Зокрема щодо наявності у боржника іншого майна, в тому числі іншого нерухомого майна, яке може бути піддано опису й арешту. Тому приватним виконавцем не доведено факт того, що у боржника на час звернення до суду, недостатньо грошових коштів або іншого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача.

Також, приватним виконавцем не надано доказів здійснення виходу за адресою зареєстрованого місця проживання боржника, з метою перевірки майнового стану.

Застосування судом частини десятої статті 440 ЦПК України та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише тоді, коли виконавець вичерпав усі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Такий правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 2-592/09 (провадження № 61-8383св18), від 23 січня 2019 року у справі № 522/6400/15-ц (провадження № 61-19786св18).

Таким чином, до звернення з відповідною заявою до суду виконавець не здійснив всі інші передбачені Законом заходи для належного виконання судового рішення та не довів цей факт у суді.

Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що заява приватного виконавця задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.440 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шабанова Віталія Валерійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя -М. Ю. Онупко