Справа № 645/1893/26
Провадження № 2/645/2008/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Харків

Суддя Немишлянського районного суду міста Харкова Мартинова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна,

встановив:

06.03.2026 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сич М.В., звернулася до суду з позовом в якому просить суд, зняти арешт з майна, а саме: з квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), який наявний в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером: 6306380 від 25 грудня 2007 року.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов до висновку, що провадження по даній справі не може бути відкрито, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 1ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , на яке було накладений арешт постановою ВДВС Фрунзенського району м. Харкова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.11.2003, серії АА № 197410, знятої з оригіналу: серія АА № 714156. 03.11.2025 року представник позивача - адвокат Сич М.В. звернулась до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з проханням надати копії Постанов та винесення Постанови про скасування арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 . 11 листопада 2025 року на електронну адресу представника Скаржника Державна виконавча служба направила відповідь від 11.11.2025 року № 104862 в якій повідомлялось, що «… перевіркою даних Системи встановлено, що виконавчі документи, за якими стороною є ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстрованими не надходило та не можливо ідентифікувати. Проте, за результатами здійсненої перевірки даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (ВП - спецрозділ) встановлено, що на виконанні у Фрунзенському ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області перебувало виконавче провадження ВП № 17377980 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3952 від 26.09.2005, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Укртелеком» боргу у розмірі 914,52 грн та держмита у розмірі 51,00 грн. Однак, вищевказане виконавче провадження не містить жодної інформації про особу-боржника, а саме дати народження, РНОКПП, адреси місця реєстрації/проживання тощо. Згідно інформації від 11.11.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна знайдено арешт нерухомого майна, а саме: реєстраційний номер 6306380, відповідно до повідомлення N 9985 від 13.11.2003 ВДВС Фрунзенського району. Зазначаємо, відповідно до пункту 9.9 Розділу 9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 (в реакції, чинній о 19.07.2017) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Щодо зняття арешту, роз?яснюємо, що вичерпний перелік підстав для зняття арешту регламентується статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». Додатково роз`яснюємо заявнику, що керуючись ч. 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» від 03.10.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_2 наявний арешт (архівний запис), а саме: реєстраційний номер: 6306380 від 25 грудня 2007 року, повідомлення № 9985 від 13.11.2003 Відділ державної виконавчої служби Фрунзенського району. З вищевказаних документів стало відомо про наявність не скасованого арешту на майно ОСОБА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 та у зв`язку з тим, що виконавчі документи щодо позивача зареєстрованими не надходило та не можливо ідентифікувати. Також звернула увагу, що стороні позивача невідомо хто був стягувачем по виконавчому провадженню та невідомо номер виконавчого провадження, а також таку інформацію не вдалося отримати від виконавчої служби. Не вдається встановити ані номеру виконавчого провадження, ані сторону стягувача навіть з відповіді Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.11.2025 року № 104862, так як виконавче провадження, яке знайдено з таким прізвищем, ім`ям та по-батькові як у позивача містить інформацію про виконавчий лист, який видано після накладення арешту на майно позивача. Окремо зазначено, що ОСОБА_1 зверталась зі скаргою на дії державної виконавчої служби, однак постановою Харківського апеляційного суду від 16 лютого 2026 року, якою залишено без змін ухвалу Немишлянського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2025 року скаргу повернуто без розгляду. В зв`язку з чим, ОСОБА_1 змушене звернутися до суду з зазначеним позовом.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, встановив наступне.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ч. 4ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з п. 16 розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. До заяви про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення боржником додається документ, що підтверджує наявність обставин для винесення відповідної постанови. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, що містяться в постанові №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», в питанні щодо звільнення майна з під-арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, існує два способи здійснення такого права, а саме, на рішення та дії державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства (наприклад адміністративного), а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону України "Про виконавче провадження", в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістомст.59 Закону України "Про виконавче провадження" до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

У цій справі арешт на майно було накладено державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження, у якому позивач визначений боржником, тобто є стороною виконавчого провадження. Позивачу лише обмежено його право розпорядження всім майном на стадії виконавчого провадження, а тому належним способом захисту даного права є саме звернення до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а не з позовною заявою.

Заява про зняття арешту подається стороною справи, якщо арешт накладений судом відповідно до глави 10 ЦПК України.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 26 вересня 2019 року у справі №607/3894/17.

У Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі № 642/4263/21 зроблено наступний висновок, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Залишаючи ухвалу місцевого суду в силі, Верховний Суд виходив з того, що за змістом положень Закону України «Про виконавче провадження» в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладений арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутися не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно. Тож, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження органом державної виконавчої служби, треба розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

З огляду на наведені норми та роз`яснення, надані Верховним Судом, суд дійшов висновку, що боржник, на майно якого державним виконавцем накладено арешт, не може звертатися до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна, оскільки у судовому процесі він є боржником та законом для нього встановлений інший порядок вирішення такого питання, а саме, шляхом звернення до суду зі скаргою відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України.

Окремо слід зазначити, що ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 19.11.2025 року скаргу ОСОБА_1 , подану представником заявника Сич М.В., заінтересована особа: державний виконавець Немишлянського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на дії органу примусового виконання повернуту заявнику без розгляду, оскільки скаргу подано без додержання вимог ч. 3 та ч. 4 ст. 448 ЦПК України. При цьому судом роз`яснено, що повернення скарги без розгляду не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Оскільки позов про скасування арешту на майно, на переконання суду, підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

У відкритті провадження по цивільній справі за ОСОБА_1 до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна відмовити.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку, визначеному Розділом VII ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя О.М. Мартинова