Провадження № 2/545/51/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позову без руху

11 березня 2026 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Пінчук З.І.,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гиря А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про припинення права на частку в домоволодіння та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

За підсудністю Київського районного суду м. Полтави надійшла цивільна справа з вищевказаним позовом.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 18.02.2026 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.

11.03.2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Тереховського Д.О. надійшло клопотання про залишення позову без руху, оскільки сплачений стороною позивача розмір судового збору не пропорційний відсотковому показнику реальної вартості спірної частки майна.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Гиря А.В. клопотання про залишення позову без руху підтримала та просила задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Корєнєва Н.Ю. надіслала клопотання про відкладення слухання справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні») визначено, що документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, стороною позивача зазначена вартість 1/6 частки спірного майна у розмірі 161770,00 грн., та відповідно, судовий збір сплачений у розмірі 1617,70 грн. Звіт про оцінку майна ОСОБА_2 до позову не додавався.

Проте, відповідачем було проведено незалежну оцінку спірного об`єкта нерухомості (звіт про оцінку майна додається до відзиву), згідно з яким ринкова вартість 1/6 частки домоволодіння становить 395188,00 грн.

Отже, позивачці необхідно доплатити судовий збір у розмірі 2335,00 грн.

Крім того, з посиланням на ст. 365 ЦК України позивач просить припинити право власності на частку майна.

Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права власності особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення про задоволення позову. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем.

У постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі № 367/7792/16-ц зроблено висновок, що суди за вимогою інших співвласників позбавили особу права власності на належну їй частку квартири з порушенням правил щодо попереднього внесення суми відшкодування вартості такої частки на депозит суду, не врахувавши, що встановлена статтею 365 ЦК України вимога про попереднє внесення на депозитний рахунок суду вартості частки в спільному майні в разі припинення права власності за вимогою інших співвласників є однією з основних умов ухвалення рішення про позбавлення особи майна без її згоди.

Положення ст. 365 ЦК України не уточнюють, коли саме має бути внесена грошова сума на депозитний рахунок суду, проте, оскільки позивачем подано до суду позов в порядку вказаної норми права, попереднє внесення вартості частки у спільному майні на депозитний рахунок суду є обов`язком позивача, з огляду на що йому слід надати суду платіжний документ про зарахування на депозитний рахунок суду вартості 1/6 частки у спільному майні, згідно зі звітом про оцінку нерухомого майна.

Європейський суд з прав людини у справі «Андрій Руденко проти України» (заява № 35041/05) уже зробив висновок про порушення національними судами статті 1 Першого протоколу до Конвенції з тих підстав, що суди за вимогою інших співвласників позбавили особу права власності на належну їй частку квартири з порушенням правил щодо попереднього внесення суми відшкодування вартості такої частки на депозит суду, не врахувавши, що встановлена статтею 365 ЦК України вимога про попереднє внесення на депозитний рахунок суду вартості частки в спільному майні в разі припинення права власності за вимогою інших співвласників є однією з основних умов ухвалення рішення про позбавлення особи майна без її згоди».

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного суду, викладеного у постанові від 21 липня 2022 року у справі № 209/3085/20, зазначено, що приписи частин 4 та 5 статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності треба розуміти так: правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації).

У позовній заяві представник позивача вказала, що нею будуть внесені кошти на депозитний рахунок суду. Разом з тим, стороною позивача не зазначено обставин об`єктивної неможливості внесення відповідної суми разом з поданням позовної заяви.

Згідно ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи викладене вище, позовну заяву необхідно залишити без руху та надати стороні позивача строк для усунення виявлених недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 187, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про припинення права на частку в домоволодіння та визнання права власності- залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків та роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну, позовна заява відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України буде залишена без розгляду.

Ухвала суду є остаточною та апеляційному оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяТетяна ЗУБ