Справа № 203/6117/25
Провадження № 6/0203/87/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пархоменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 26 січня 2026 року у цивільній справі № 203/6117/25,

встановив:

29 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі № 203/6117/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своєї заяви посилалась на те, що на даний час має офіційне місце роботи та стабільний дохід, однак одноразове виконання рішення суду у повному обсязі є для неї фінансово складним та може призвести до істотного погіршення її матеріального становища. У зв`язку з цим заявниця просила розстрочити виконання рішення суду шляхом щомісячної сплати по 4 000 грн. до повного виконання рішення суду.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про місце, час та дату розгляду справи були повідомленні належним чином.

З урахуванням викладеного, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, розгляд справи проведено без фіксації судового засідання за допомогою технічних засобів.

Дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду міста Дніпра від 26 січня 2026 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (; адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) заборгованість за договором № 200155082 від 26 листопада 2014 року в розмірі 35 361 грн. 43 коп., інфляційні втрати в розмірі 7 732 грн. 29 коп. та 3% річних в розмірі 3 179 грн. 62 коп., а разом 46 273 (сорок шість тисяч двісті сімдесят три) гривні 34 копійки. Також, стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (; адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., а разом 5 422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 ст.435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно вимог ч.4 ст.435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи -тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким положенням Кодексу кореспондують і норми ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до ч.1 якої, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 р. зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суду потрібно мати на увазі, що, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Так, в своїй заяві ОСОБА_1 посилалася на те, що на даний час має офіційне місце роботи та стабільний дохід, однак одноразове виконання рішення суду у повному обсязі є для неї фінансово складним та може призвести до істотного погіршення її матеріального становища, на підтвердження чого надала суду довідку про доходи з місця роботи.

Разом з цим, суд вважає за необхідне звернути увагу, що складне матеріальне становище не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для розстрочки виконання рішення суду.

З огляду на вищезазначене, посилання ОСОБА_1 і зазначені нею доводи не є тими виключними обставинами, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим ОСОБА_1 суду не надав, тоді як, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.124 і ч.3 ст.129 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Зазначений принцип є одним із основоположних у цивільному процесі та закріплений у ст.14 ЦПК України.

Європейським судом з прав людини, судова практика якого за ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, неодноразово наголошувалося у своїх рішеннях, що обов`язковість судових рішень гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки у протилежному випадку право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін.

За наведених обставин та вимог закону, зважаючи на принцип обов`язковості судового рішення та приймаючи до уваги, що розстрочка виконання судового рішення є винятковим заходом зумовленим виключними обставинами, яких заявницею не доведено доказами згідно вимог ст.ст.77-80 ЦПК України, суд приходить до висновку по відмову у задоволенні даної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258-261, 435 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 26 січня 2026 року у цивільній справі № 203/6117/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя С.В. Єдаменко