справа № 753/2717/26
провадження № 2-о/753/203/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме що вона ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), не є особою, незважаючи на співпадіння прізвища, імені та по батькові з особою, зазначеною як боржник у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, відкритим Ленівським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

Зазначає, що ототожнення її із боржницею призводить до порушення її майнових прав, створює перешкоди у розпорядженні майном, негативно впливає на її правовий і майновий статус.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 27 лютого 2026 року дана заява залишена без руху та надано строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання заявником ухвали.

Заявник належним чином повідомлений про залишення заяви без руху для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали про усунення недоліків заявником подана заява про усунення недоліків від 09 березня 2026 року, яка надійшла до суду 10 березня 2026 року, передана судді 11 березня 2026 року.

Суддя, перевіривши дотримання заявником вимог закону, вважає, що станом на час постановлення ухвали недоліки не усунені уцілому, а саме: не зазначена мета встановлення юридичного факту, не зазначені всі й належні заінтересовані особи, на права та обов`язки впливають спірні правовідносини згідно мети встановлення факту, відповідно, не виконані вимоги ст.177 ЦПК України - не надано копії заяви та всіх доданих до неї документів для вказаних особи/осіб, не приєднано довідки про неможливість одержання документів - рішення заінтересованої/них особи/осіб (про відмову у видачі документа), що посвідчував би даний факт.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», якщо до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, не приєднано довідки про неможливість одержання документів та не зазначено з яких причин неможливо одержати документ, що посвідчує даний факт, не зазначена мета встановлення юридичного факту, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для усунення недоліків.

Зазначені недоліки не дають правових підстав для відкриття провадження по заяві.

Відповідно до вимог частини 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч.5 ст.185 ЦПК України).

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді (ч.6 ст. 185 ЦПК України).

При цьому суддя враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедент ними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підставі вищенаведеного та, керуючись ч.ч. 3, 5, 6 ст. 185 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", суддя -

УХВАЛИВ:

ЗаявуОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення, - вважати неподаною, та разом із доданими до неї документами повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику про те, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Київського апеляційного суду.

СУДДЯ: