Справа № 643/1469/26
Провадження № 6/643/206/26
УХВАЛА

13.02.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Паньшиної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт»

про заміну сторони стягувача його правонаступником

заінтересовані особи 1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова

компанія «Дінеро»

2. ОСОБА_1

3. Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Пашков Юрій Дмитрович

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» звернулося до Салтівського районного суду міста Харкова із заявою, відповідно до змісту якої просить суд замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису № 15799 від 05.07.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» заборгованості за кредитним договором.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 3 статті 442 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути подану заяву за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» заяву, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту статті 55 ЦПК України вбачається, що заміна особи на правонаступника можлива у таких випадках: у разі смерті фізичної особи; у разі припинення юридичної особи; у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні; в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (частина 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа в розумінні статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Тобто саме нотаріус при вчиненні виконавчого напису перевіряє належність стягувача й у разі зміни сторони правовідношення саме новий учасник і буде стягувачем у новому виконавчому написі за зверненням нової сторони (нового учасника) правовідносин.

Згідно з вимогами статті 91 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох років з моменту його вчинення. Поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Вчинення виконавчих написів нотаріусами врегульовано у главі 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статтях 16-19 глави 3 розділу І книги першої Цивільного кодексу України передбачено, що захист цивільних прав та інтересів здійснюється судом, Президентом України, органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування, нотаріусом, шляхом самозахисту.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 Цивільного кодексу України).

Отже, виконавчий напис нотаріуса є формою захисту цивільних прав та інтересів, що відбувається в певному спеціальному порядку, який є відмінним від інших форм (зокрема й судової) надання захисту таким правам та інтересам.

Заміна сторони у виконавчому написі, вчиненому нотаріусом, та заміна сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса є відмінними правовими категоріями, оскільки заміна сторони у виконавчому провадженні є можливою виключно у разі відкриття відповідного виконавчого провадження, що передбачено спеціальним правилом статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21, відповідно до змісту якої Велика Палата Верховного Суду зазначила, що заміна сторони у виконавчому написі, вчиненому нотаріусом, та заміна сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса є відмінними правовими категоріями, оскільки заміна сторони у виконавчому провадженні є можливою виключно у разі відкриття відповідного виконавчого провадження, що передбачено спеціальним правилом статті 15 Закону № 1404-VIII.

До відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статтею 442 ЦПК України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, яким у системному розумінні з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIIІ є виконавчий документ, виданий судом у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, ухвалених у цивільних справах, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа в розумінні ст. 3 Закону № 1404-VIII, який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже, положення ч. 5 ст. 442 ЦПК України можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зазначені норми повною мірою підлягають застосуванню й при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що 05.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 15799, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» заборгованість за кредитним договором № АG2103618 від 18.02.2020 у розмірі 9 998,00 грн.

24.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. було відкрито виконавче провадження № 66942350 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису.

03.05.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Пашковим Ю.Д. було прийнято виконавче провадження № 66942350 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису.

03.04.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» (Фактор) укладено Договір факторингу № 571/ФК-25, відповідно до умов якого право грошової вимоги за Кредитним договором № АG2103618 від 18.02.2020, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

За змістом укладеного 03.04.2025 Договору факторингу Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору факторингу право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог у формі наведеної в Додатку № 1 до цього Договору, але тільки за умови повної оплати Фактором суми грошових коштів Фінансування Клієнту, передбаченої Розділом 3 Договору.

Згідно з платіжною інструкцією № 3260 від 03.04.2025 ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» сплатило ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» плату за Договором факторингу № 571/ФК-25 від 03.04.2025 у розмірі 786 341,87 грн.

Із наданого Витягу з додатку до Договору факторингу № 571/ФК-25 від 03.04.2025 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 в сумі 1 195,57 грн.

При цьому, Реєстр прав вимог за Договором факторингу № 571/ФК-25 від 03.04.2025 між сторонами підписаний та долучений до матеріалів справи, а відтак права вимоги вважаються відступленими і набутими.

Отже, з досліджених доказів вбачається, що первісний стягувач ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» 03.04.2025 переуступив права вимоги за Кредитним договором № АG2103618 від 18.02.2020 щодо боржника ОСОБА_1 .

Таким чином, в матеріалах справи міститься інформація про відкрите виконавче провадження, яке перебуває в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д., відповідно до якого стягувачем є ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», а також докази відступлення прав вимог від зазначеного стягувача до ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», а тому у даній справі наявні законні підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заяви та заміни стягувача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 260, 261, 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» задовольнити.

2. Замінити стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17 літера Б, офіс 503) у виконавчому провадженні № 66942350, відкритому на підставі виконавчого напису № 15799, вчиненого 05.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О.

3. Відповідно до ст. 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.02.2026 року.

Суддя Н.В. Новіченко