Справа № 552/9069/25
Номер провадження 2/541/404/2026
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 лютого 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 4627956 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Лінеура Україна» 07 травня 2024 направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_1 , який був зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, одноразовий ідентифікатор 65842, котрий в свою чергу боржником 07 травня 2024 о 12:39:01 було введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання договору № 4627956 про надання споживчого кредиту на умовах, визначених офертою. Таким чином, 07 травня 2024 року між «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4627956 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до розділу 1 кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» надає позичальнику (споживачу) кредит в гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_2 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «УПР». Таким чином, позичальником було отримано кредит в загальній сумі 6 000,00 грн.

Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не сплативши передбачені договором платежі вчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

24 січня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-02/25, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) відступає (передає) новому кредитору права вимоги, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором. Відповідно до додатку 1 (реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-02/25 від 24 січня 2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 4627956 складає 29 877,67 грн.

Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором № 4627956 від 07 травня 2024 року становить: заборгованість по тілу кредиту - 5 999,99 грн, заборгованість по відсотках - 20 877,68 грн, пеня - 3 000,0 грн.

Позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № 4627956 від 07 травня 2024 року у розмірі 29 877,67 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 8).

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку (а.с. 56-57).

Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки сторони повідомлені вчасно та належним чином.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст.ст. 610, 611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Судом встановлено, що 07 травня 2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4627956 про надання споживчого кредиту.

Згідно п. 1.2 договору товариство надає клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.п. 1.2.-1.3. договору сума кредиту становить 6 000,00 грн, строк позики (строк договору) - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів- кожні 30 днів. Відповідно до 1.4.1. договору стандартна процентна ставка становить 1.5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору.

Даний договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом 65842 07 травня 2024 року о 12:39:01.

До договору додано таблицю обчислення вартості кредиту, що є додатком до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4627956 від 07 травня 2024 року, а також паспорт споживчого кредиту з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма).

Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 24 січня 2025 № 1-2401, наданого на звернення ТОВ «Лінеура Україна», 07 травня 2024 на рахунок позичальника 945912 позикодавцем перераховані грошові кошти в сумі 6 000,00 грн.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

24 січня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-02/25, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) відступає (передає) новому кредитору права вимоги, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до додатку 1 (реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-02/25 від 24 січня 2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 4627956 складає 29 877,67 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № 4627956 від 07 травня 2024 року, наданого ТОВ «Лінеура Україна», станом на 24 січня 2025 року за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 29 877,67 грн, яка складається з: 5 999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 20 877,68 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3 000,00 - пеня.

Доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 4627956 від 07 травня 2024 матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентам підлягають задоволенню в загальному розмірі 26 877,67 грн.

Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 3 000,00 грн.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Приймаючи до уваги те, що кредитний договір укладено в період дії в Україні воєнного стану, а отже і заборгованість за неустойкою (штраф, пеня) в сумі 3 000,00 грн. нарахована відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ч. 2 цієї ж норми визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат зі сплати судового збору 2 179,17 грн, виходячи з розрахунку: 26 877,67 грн (розмір задоволених позовних вимог) х 2 422,40 грн (сума сплаченого судового збору) / 29 877,67 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», , місцезнаходження: вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070, заборгованість за договором від 07 травня 2024 року № 4627956 у розмірі 26 877 (двадцять шість тисяч вісімсот сімдесят сім) гривень 67 копійок, судові витрати в розмірі 2 179 (дві тисячі сто сімдесят дев`ять) гривень 17 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: О. М. Вірченко