Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 936/7/26

Провадження № 2/936/61/2026

04.03.2026 селище Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - cудді Павлюка С.С

при секретарі - Щербей А.Є.

з участю представника позивача Повідайчика В.І.

відповідача ОСОБА_1

та представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Воловець справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, а саме: просить відшкодувати їй вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу в розмірі 474596, 85 грн та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 29.10.2024 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю трактора "МТЗ-82" д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 , водій ОСОБА_4 . Власник ТЗ ОСОБА_3 . Постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 30.01.2025 по справі №936/1257/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП. Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль потерпілої особи отримав механічні пошкодження. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, потерпіла особа звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, листом МТСБУ повідомлено про відмову у відшкодуванні шкоди у зв`язку з тим що до вказаного переліку такий тип пристрою як «трактор» не включено, то він у розумінні закону не є транспортним засобом, і, відповідно, обов`язку у МТСБУ зі сплати відшкодування за шкоду, заподіяну таким пристроєм не виникає. Висновком експерта №СЕ-19/107-24/12609-АВ від 16.12.2024 про вартість відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 у сумі 474596,85 грн та вартість матеріального збитку, заподіяного власнику ТЗ «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 - 361 492,00 грн. Таким чином, позивачем понесені витрати на відновлювальний ремонт колісного транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 474 596,85 гривень.

Ухвалою суду від 07.01.2026 по справі відкрито провадження, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

29.01.2026 відповідачем подано зустрічний позов, в якому останній заперечив проти позову, свою вину не визнав та зазначив, що не порушував правила дорожнього руху.

11.02.2026 представником відповідача адвокатом Кобрин М.М. також подано відзив на позовну заяву, в якій представник зазначає, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, ними не визнаються та просить відмовити в позовних вимогах позивачки до відповідача про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в повному обсязі за безпідставністю. Також представник зазначає, що оскільки ринкова вартість колісного транспортного засобу WOLKSWAGEN LT35 д.н.з НОМЕР_2 , з врахуванням ознак зносу, станом цін на 29.10.2024 становить 316492,00 грн, складеного судовим експертом, вартість ремонту колісного транспортного засобу WOLKSWAGEN LT35 д.н.з НОМЕР_2 , станом цін на 29.10.2024 становить 474596,85 грн, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу WOLKSWAGEN LT35 д.н.з НОМЕР_2 , з врахуванням ознак зносу, станом цін на 29.10.2024 становить 361492,00 грн. Тобто, з вказаного вище висновку судового експерта вбачається, що ринкова вартість автомобілю є меншою за вартість відновлювального ремонту автомобілю позивача. Підставою позову не доведено правомірність та обґрунтованість предмету позову, оскільки з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб позивача не є фізично знищеним.

24.02.2026 по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в суді позов підтримав повністю, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив в задоволенні позову відмовити, при цьому пояснив, що не він вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а постанова суду про його притягнення до адміністративної відповідальності є незаконною.

Представник відповідача адвокат Кобрин М.М. позов також не визнала, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що вважає проведену експертизу такою, що не відповідає вимогам закону. Також звернула увагу на те, що відповідач ОСОБА_1 вже поніс покарання за вчинення ДТП у виді сплати штрафу, а автомобіль позивача мав бути застрахований, а відтак її страхова компанія мала відшкодовувати вартість заподіяної шкоди.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що 29.10.2024 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю трактора "МТЗ-82" д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 , водій ОСОБА_4 . Власник ТЗ автомобіля марки Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_3 .

Вина відповідача ОСОБА_1 у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 30.01.2025 по справі №936/1257/25, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні ДТП.

Як вбачається із постанови Закарпатського апеляційного суду від 09.05.2025, постанову суду від 30.01.2026 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Із матеріалів справи вбачається, що автомобіль Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 на праві власності належить позивачу ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 14.03.2024.

Як видно із листа МТСБУ, по справі 110007 повідомлено про відмову у відшкодуванні шкоди у зв`язку з тим що до вказаного переліку такий тип пристрою як «трактор» не включено, то він у розумінні закону не є транспортним засобом, і, відповідно, обов`язку у МТСБУ зі сплати відшкодування за шкоду, заподіяну таким пристроєм не виникає.

Для проведення оцінки з визначення вартості матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 , позивач звернулась до судового експерта та отримала Висновок за №СЕ-19/107-24/12609-АВ від 16.12.2024.

Відповідно до вищевказаного висновку експерта, експертом було зроблено висновок, що вартість відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 у сумі 474596,85 грн та вартість матеріального збитку, заподіяного власнику ТЗ «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 361 492,00 грн.

Вказаний висновок є вмотивованим та обґрунтованим, а тому суд надає йому віри.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, яким вона заперечує вимоги позивача та просить в позові відмовити, однак жодних доказів в заперечення заявлених вимог останньою до суду не подано.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст.16 Цивільного кодексу України.

За змістом п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту порушеного права є відшкодування збитків.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст.12, ч. 1 ст.13, ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 в розмірі 474 596,85 гривень та 4 745,97 гривень сплаченого судового збору.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 82, 247, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 в розмірі 474 596 (чотириста сімдесят чотири тисячі п`ятсот дев`яносто шість) гривень 85 коп. та 4 745,97 гривень судового збору.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 );

Відповідач : ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10.03.2026

Суддя: Павлюк С.С.