УХВАЛА

13 березня 2026 року

м. Київ

справа № 466/10634/22

провадження № 61-2363cк26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1

про встановлення факту проживання однією сім`єю та про визнання права власності на житлове приміщення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 березня 2024 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 30 вересня

2024 року, у задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та про визнання права власності відмовлено.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2025 року позов задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з квітня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано спільною сумісною власністю позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 майно, набуте за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та поділено спільне майно, а саме: визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; визнано право власності на транспортні засоби: мотоцикл Hohda vt 600cds, 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , серія кузова НОМЕР_2 та автомобіля Hyundai Accent, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину від вартості автомобіля Hyundai Accent, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 та мотоцикла Hohda vt 600cds, 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , серія кузова НОМЕР_2 , в сумі 14 000 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі

1 073,60 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2025 року виправлено описку в резолютивній частині рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2025 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та про визнання права власності.

Абзац четвертий резолютивної частини рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2025 року викладено таким чином: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину від різниці вартості автомобіля Hyundai Accent, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 та мотоцикла Hohda vt 600cds, 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , серія кузова НОМЕР_2 , у розмірі 91 700грн».

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2025 року заяву задоволено.

Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та про визнання права власності.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 14 000 дол. США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 12 405 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року апеляційні скарги ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2025 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2025 року про виправлення описки, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2025 року скасовано.

Ухвалено нове судове рішення, яким позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та про визнання права власності задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу в період з квітня 2014 року до 28 травня 2016 року.

Визнано спільною сумісною власністю позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 майно, набуте за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

У порядку поділу визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

У порядку поділу визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно, набуте за час шлюбу, а саме транспортні засоби: мотоцикл Honda vt 600cds, 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , серія кузова НОМЕР_2 та автомобіль Hyundai Accent, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину від ринкової вартості автомобіля Hyundai Accent, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 та мотоцикла Honda vt 600 cds, 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , серія кузова НОМЕР_2 , в сумі 208 400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі

14 000 дол. США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 12 405 грн.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У лютому 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 березня 2026 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку

на усунення недоліків, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк заявник направив матеріали на усунення недоліків.

У новій редакції касаційної скарги заявник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить на рішення Шевченківського районного суду м. Львова

від 29 вересня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2026 рокускасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного

у постановах Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 та Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20, від 25 грудня 2024 року у справі № 501/4442/21.

Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, касаційне провадження у цій справі слід відкрити.

В окремо доданому до касаційної скарги клопотанні заявник порушує питання

про зупинення дії постанови Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року до закінчення касаційного провадження, оскільки сума стягнута судом є несправедливою, а дитину заявника буде обмежено у матеріальній підтримці.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року № 10 «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» визначено, що клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Отже, клопотання про зупинення виконання (дії) судових рішень має бути мотивованим та містити підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.

Заявник не навів належного обґрунтування підстав для зупинення дії постанови Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року, не довів, що невжиття заходів зупинення виконання (дії) може призвести до невідворотних наслідків. Незгода із судовим рішенням не може бути такою підставою.

Відповідно до приписів статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Ураховуючи наведене, а також те, що оскарження судового рішення у касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його виконання (дії) судом касаційної інстанції, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року.

Витребувати із Шевченківського районного суду м. Львова цивільну справу

№ 466/10634/22.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 13 квітня 2026 року.

У задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року відмовити.

Роз`яснити учасникам справи, які відповідно до частини шостої статті 14 ЦПК України зобов`язані зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрували його, що вони мають обов`язок зареєструвати свій електронний кабінет та можливість ознайомитися із копією касаційної скарги та доданих документів, що подані у цій справі, виключно через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник