УХВАЛА

12 березня 2026 року

м. Київ

справа № 485/882/25

провадження № 61-3097ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Третьяк Гаіна Олександрівна, на постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати договір оренди земельної ділянки та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт» (далі - ТОВ «ЮТС-Агропродукт») заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки у загальному розмірі 51 834,99 грн.

18 грудня 2025 року Снігурівський районний суд Миколаївської області ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково. Розірвав договір оренди земельної ділянки, укладений між ТОВ «ЮТС-Агропродукт» та ОСОБА_1 від 17 травня 2012 року (у редакції додаткової угоди №3500014 від 28 липня 2017 року та додаткової угоди № 3500014-7 від

13 жовтня 2021 року до договору оренди землі від 17 травня 2012 року), право оренди за яким перейшло до ТОВ «Перемога - Плюс» на підставі договору № 1704/25-21 від 17 квітня 2025 року. Стягнув з ТОВ «ЮТС-Агропродукт» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 17 травня 2012 року за 2023-2024 роки в сумі 34 556,66 грн. Вирішив питання про розподіл судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Миколаївський апеляційний суд своєю постановою від 02 березня

2026 року скасував рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2025 року в частині вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати за 2023-2024 роки та розподілу судових витрат та ухвалив у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. В іншій частині рішення залишив без змін. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

10 березня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, сформованою Третьяк Г. О. в системі «Електронний суд», у якій просить скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 березня 2026 року та залишити без змін рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2025 року.

За приписами пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328, 00 грн.

Предметом позову у цій справі є вимоги про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати.

Відповідно до пунктів 1, 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Відповідно до Договору оренди землі (в редакції додаткової угоди № 3500014-7) орендна плата становить 15,38% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 22 439,39 грн (пункт 4.1).

Таким чином, ціна позову становить 119 153,16 грн ((22 439,39 грн (розмір орендної плати за земельну ділянку) х 3 роки) + 51 834,99 грн (заборгованість по орендній платі)), щостаном на 01 січня 2026 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн х 250 = 832 000,00 грн).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Достатніх аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства, заявником не наведено.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для позивачів.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Вказівка в резолютивній частині постанови апеляційного суду про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Третьяк Гаіна Олександрівна,на постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 березня 2026 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов