Справа № 624/168/26
№ провадження 2/624/187/26
09 березня 2026 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Богачової Т.В., з участю секретаря Лебідь Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кегичівка, Харківської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь аліментів з ОСОБА_2 у розмірі 4000 грн щомісячно, на період навчання, починаючи з моменту подання заяви і до досягнення двадцяти трьох років, за умови продовження навчання.
Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є сином відповідача ОСОБА_2 . На цей час позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже досяг повноліття, однак продовжує навчання у Військово-юридичному інституті Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого на 2 курсі за денною формою навчання. У зв`язку з навчанням позивач потребує матеріальної допомоги для забезпечення належного рівня життя, придбання навчальної літератури та інших витрат, пов`язаних із навчальним процесом. Батько ОСОБА_2 добровільно фінансової допомоги не надає, хоча є працездатною особою та має можливість надавати таку допомогу.
Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 16.02.2026 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам наданий час для подання заяв по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги підтримує. Розгляд справи просить провести за його відсутності. Про заперечення щодо заочного розгляду справи не повідомив.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки відповідач суду не повідомив. Відзив на позов до суду від відповідач не подав.
За відсутності заперечень позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду на захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується копією актового запису про народження №92 складеного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 12.05.2006.
Позивач зареєстрований в с. Красне Берестинського району Харківської області разом з матір`ю ОСОБА_3 та сестрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією довідки Красненського старостинського округу Кегичівської селищної ради №17-46/63 від 30.01.2026.
Позивач ОСОБА_1 на цей час продовжує навчання, що підтверджується копією довідки військово-юридичного інституту національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого №55/21 від 12.02.2026. Згідно з цією довідкою позивач, солдат ОСОБА_1 , перебуває на військовій службі військово-юридичного інституту національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, навчається на 2 курсі (бакалаврського рівня) за денною формою навчання та знаходиться на повному державному забезпеченні з 01.08.2024 (наказ начальника ВЮІ НЮУ від 01.08.2024 №217).
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, сина, які продовжують навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Пунктом 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року № 3 зазначено, що згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК України.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Як вбачається з матеріалів справи повнолітній син відповідача на теперішній час навчається на денній формі навчання у Військово-юридичному інституті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Зареєстрований разом з матір`ю. У зв`язку з навчанням власного доходу не має та потребує матеріального допомоги з боку батька.
Відповідач після досягнення сином повноліття витрати по його утриманню не несе, добровільної допомоги не надає.
Розглядаючи питання можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд враховує, що відповідач проти позову заперечень не висловив, обставин щодо неможливості сплачувати аліменти та відповідні докази щодо цього суду не надав.
Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст. 199 СК України відповідач, як його батько, може і зобов`язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на її утримання.
Вирішуючи питання розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, судом враховано, що заявлений позивачем розмір відповідає принципу рівності обов`язку батьків утримувати дитину, потребам повнолітнього сина, та праву відповідача на достатній рівень життя. Тому суд доходить висновку про призначення аліментів саме в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн на місяць.
Призначивши аліменти, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.
Визначаючи період стягнення аліментів суд виходить з положень ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 199 СК України, відповідно до яких, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову і право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Аліменти можуть бути присуджені до досягнення повнолітніми сином, дочкою двадцяти трьох років.
З матеріалів справи вбачається, що днем пред`явлення позову позивачем є 12.02.2026.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Таким чином, суд доходить висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з позовом звільнений від сплати судового збору.
Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави стягується судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст.ст. 5, 9, 12, 19, 20, 81, 82, 141, 258, 259, 264, 265, 280-284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , на його утримання як на повнолітнього сина, який продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, на період навчання, починаючи з 12.02.2026 і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (розрахунковий рахунок UA0026001, банк отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код класифікації доходів: 22030106, , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)) судовий збір у розмірі 1331 (тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач може оскаржити рішення до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, ІПН НОМЕР_2 , громадянин України, паспорт № НОМЕР_3 виданий 29.10.2024, орган, що видав 5301, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , громадянин України, паспорт № НОМЕР_4 виданий 21.10.2019, орган, що видав 6350, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Т.В. Богачова